ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/991/20 Справа № 932/3707/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Яковлев  Д. О. Суддя у 2-й інстанції - Калініч Н. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 серпня 2020 року                                                                м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Калініч Н.І., за участю ОСОБА_1 та його захисника Зінченко Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу захисника Горовенко Любові Михайлівни в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2020 року, якою:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Грузії, який проживає за адресою:  АДРЕСА_1 , 
- визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень,
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно з викладеними у постанові судді першої інстанції обставинами, 24 березня 2020 року о 16 год. 00 хв. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , здійснював продаж продуктів харчування без засобів індивідуального захисту, чим порушив правила карантину, встановлені постановою КМУ від 11 березня 2020 року № 211. Указаними діями ОСОБА_1 скоїв правопорушення, визначене ст. 44-3 КУпАП. 
       Не погоджуючись з цим рішенням, захисник Горовенко Л.М. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, скасувати її та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1  події і складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування пропущеного строку захисник посилається на те, що 18.05.2020 року  ОСОБА_1  було подано до суду заяву з проханням не розглядати справу без його участі, розгляд справи було призначено на 10.06.2020 року, після чого  ОСОБА_1  05.06.2020 року на адресу суду подав клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості залучити до участі у розгляді справи адвоката. Розгляд справи було призначено судом на 19.06.2020 року, 17.06.2020 року  ОСОБА_1  було надано суду письмове клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що він не встиг у зв`язку з карантином укласти угоду з адвокатом, який буде представляти його інтереси в суді. 19.06.2020 року  ОСОБА_1  зателефонував до суду переконатися, що розгляд справи відкладено, але йому повідомили, що 19.06.2020 року суддя Яковлев Д.О. знаходиться у відпустці (відгулі) за раніше відпрацьований час і його справа не розглядатиметься, а коли суддя приступить до роботи, призначить нову дату розгляду і його повідомлять по телефону. Разом з цим, повідомлення про наступну дату розгляду справи він по пошті та телефону тривалий час не отримував. З ЄДРСР він випадково дізнався, що 19.06.2020 року була прийнята постанова по його справі, якою він був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 44-3 КУпАП. Вказану постанову суду він отримав в суді 21.07.2020 року. Тому, вважає, що строк на апеляційне оскарження був пропущений з обґрунтованих поважних причин та підлягає поновленню. 
Обґрунтовуючи свою позицію в апеляційній скарзі адвокат зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, судом не з`ясовано усіх фактичні обставини справи та не досліджено і не надано належної оцінки доказам.
Вказує, що 24.03.2020 року в кінці робочого дня  ОСОБА_1  зайшов в кіоск за адресою: АДРЕСА_2 , в якому протягом дня відповідний продавець здійснює продаж хлібних виробів грузинської кухні, видаючи продукцію покупцям через невеличке віконце, яке знаходиться на рівні тулуба людини, при цьому замовлення покупок відбувається через скло кіоску на рівні обличчя без безпосереднього контакту з покупцями. Близько 16-00 год.  ОСОБА_1  в кіоску перебував сам та готував його до закриття, на ньому були вдягнуті маска та гумові рукавички, в приміщенні знаходився дезінфікуючий засіб. В цей час до кіоску підійшли працівники поліції, які сказали, що склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за порушення правил карантину, посилаючись на те, що він продає харчову продукцію без засобів індивідуального захисту. На це він їм пояснив, що продаж харчової продукції в кіоску зазвичай здійснює продавець в масці та в рукавичках, а він зайшов закрити кіоск, у нього відсутній прямий контакт з людьми, в кіоску він знаходиться один за скляним вікном, при цьому він показав наявні свої засоби індивідуального захисту. 
Звертає увагу на те, що  ОСОБА_1  є грузином за національністю та не розуміє української мови, а тому на вимогу працівників поліції не ознайомлюючись зі змістом, підписав протокол про адміністративне правопорушення та письмові пояснення правопорушника.
Посилається в апеляційній скарзі на численні порушення вимог законодавства при складанні працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема не містить повної адреси місця вчинення правопорушення. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення неповно викладена суть адміністративного правопорушення, а саме: не зазначено, яке саме ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, продаж яких саме продуктів харчування він здійснював, яким чином здійснювався цей продаж, кому ці продукти були продані та за якою ціною, не зазначено без яких саме засобів індивідуального захисту здійснювався продаж.
Вказує, що до протоколу про адміністративне правопорушення не додані і в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 здійснював продаж продуктів харчування без засобів індивідуального захисту, вказані дії щодо продажу продуктів харчування, в тому числі без засобів індивідуально захисту, не були задокументовані працівниками НПУ належним чином та в установленому законом порядку, в справі відсутні фіскальні чеки або інші документи, які б підтверджували факт продажу ним продуктів харчування, в т.ч. із зазначенням, яких саме, не додані фото- або відеоматеріали на підтвердження цих дій, немає показань свідків, яким ОСОБА_1 продав у цей день будь-які продукти харчування, в тому числі без засобів індивідуального захисту. 
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1  та його захисник Зінченко Г.В. підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку. 

Враховуючи позицію захисника Горовенко Л.М., яка зводиться до того, що ОСОБА_1 з ЄДРСР випадково дізнався, що 19.06.2020 року була прийнята постанова по його справі, якою він був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 44-3 КУпАП, а вказану постанову суду він отримав в суді 21.07.2020 року, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя суд приходить до висновку про поважність причини пропуску захисником Горовенко Л.М. строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення та вважає за необхідне задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті. 

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП України, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Статтею 245 КУпАП України передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Приймаючи рішення про винуватість  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, місцевий суд не в повному обсязі врахував вимоги ст.ст. 245, 280 КУпАП, які встановлюють завдання у справах про адміністративні правопорушення.
Як встановлено в ході апеляційного розгляду справи, на обґрунтування винуватості  ОСОБА_1 , працівниками поліції був складений протокол у справі про адміністративне правопорушення, рапорт, відібрані пояснення у  ОСОБА_1 та надано копії фотокарток. 
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №434165 від 24.03.2020 року, 24 березня 2020 року о 16 год. 00 хв. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , здійснював продаж продуктів харчування без засобів індивідуального захисту, чим порушив правила карантину, встановлені постановою КМУ від 11 березня 2020 року № 211. Указаними діями ОСОБА_1 скоїв правопорушення, визначене ст. 44-3 КУпАП. 
Диспозиція ст. 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Згідно підпункту 3, пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів Україна від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами), заборонено з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.
Як вбачається з матеріалів справи, належні та допустимі докази про те, що ОСОБА_1 здійснював продаж продуктів харчування без засобів індивідуального захисту відсутні. У справі відсутні фіскальні чеки або інші документи, які б підтверджували факт продажу ним продуктів харчування, не додані фото- або відеоматеріали на підтвердження цих дій, відсутні показання свідків, яким ОСОБА_1 продав у цей день будь-які продукти харчування, в тому числі без засобів індивідуального захисту.
Надані в якості доказів копії фотокарток із зображенням кіоска " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", будь-яким чином не можуть свідчити про те, що ОСОБА_1 здійснював продаж продуктів харчування без засобів індивідуального захисту.
Крім того, в якості доказу суду надано рапорт працівника поліції у якому викладені обставини вчиненого правопорушення, проте, відповідно до правового висновку висловленого ВС у постанові від 20.05.2020 року у справі №524/5741/16-а, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень за відсутності інших належних доказів підтвердження вчинення правопорушення. Отже, оскільки інших доказів наявності винуватості ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні суду не надано, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи. 
Апеляційний суд також приймає до уваги пояснення апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 є грузином за національністю та не розуміє української мови, а тому на вимогу працівників поліції не ознайомлюючись зі змістом, підписав протокол про адміністративне правопорушення та письмові пояснення правопорушника. Таким чином, вказані письмові пояснення не можуть бути прийняті судом до уваги в якості доказу.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є: будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, при цьому обов`язок щодо збирання таких доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. 
Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги про те, що суд не вжив вичерпних заходів для з`ясування обставин справи про адміністративне правопорушення обґрунтованими, а висновки суду першої інстанції щодо обставин події, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення.
Таким чином, сукупністю досліджених доказів по даній справі про адміністративне правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом факт здійснення ОСОБА_1 продажу продуктів харчування без засобів індивідуального захисту, що свідчить про відсутність в діях  ОСОБА_1  події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.
       Враховуючи, що провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється судом в рамках пред`явленого обвинувачення, в даному випадку в межах фактичних обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 , апеляційний суд приходить до висновку, що зібрані по даній справі докази не підтверджують існування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення. 
Отже, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про винуватість  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП. 
Враховуючи вищевикладені обставини, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а відтак і відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення. 

Відповідно до вимог ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином, вважаю необхідним постанову судді скасувати, а провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останнього.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотання захисника Горовенко Любові Михайлівни в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2020 року, задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження.
Апеляційну скаргу захисника Горовенко Любові Михайлівни в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.
Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2020 року стосовно  ОСОБА_1  про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду                                   Н.І. Калініч