ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/1999/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: С.М. Гарань
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  19 серпня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Федотова І.В.,
суддів: Сорочка Є.О. та Чаку Є.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Матвієнка Андрія Анатолійовича на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", про визнання протиправною та скасування постанови,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду із адміністративним позовом до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач), третя особа - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", в якому просила:
- визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 60856801 від 06.05.2020 Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ);
- зобов`язати Печерський районний відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відновити виконавче провадження № 60856801 з примусового виконання виконавчого листа виданого 04.12.2019 Черкаським окружним адміністративним судом по справі № 823/188/16 про зобов`язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Дельта Банк Кадирова Владислава Володимировича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, що має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ Дельта Банк за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за вкладом внесеним на ім`я ОСОБА_2 за договором банківського вкладу № 20000001723726 від 20.02.2013 та за договором банківського вкладу № 10004001663641 від 06.02.2013 та прийняти рішення у відповідності до приписів Закону України "Про виконавче провадження".
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09 липня 2020 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження № 60856801 від 06.05.2020 Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, третьою особою Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк"  подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи, на порушення норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує, що рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04.12.2019 у справі № 823/188/16 є виконаним, а тому постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є правомірною.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 у справі №823/188/16 зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, що має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за вкладом внесеним на ім`я ОСОБА_2 за договором банківського вкладу № 20000001723726 від 20.02.2013 та за договором банківського вкладу № 10004001663641 від 06.02.2013, яке за наслідками апеляційного оскарження постановою від 15.10.2019 залишено без змін.   
13.12.2019 Печерським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві відкрито виконавче провадження № 60856801, про що винесено відповідну постанову згідно виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду у вказаній справі. 
11.01.2020 прийнято постанову про передачу виконавчого провадження до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
06.05.2020 Печерським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження.
Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з якими погоджується і колегія суддів. 
Умови і порядок виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законами України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).
Відповідно до ст. 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Статтею 5 Закону передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Крім того, за змістом частини 1 статті 18 Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно пункту 1 частини 2 статті 18 Закону  виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до ст. 65 Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
Пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Отже, постанова про закінчення виконавчого провадження приймається за умови повного та безумовного виконання виконавчого документа.
Судом першої інстанції встановлено, що  оскаржувана постанова про закінчення вказаного виконавчого провадження була прийнята на підставі п. 9 ч. 1 ст.39 Закону, відповідно до якої виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Так, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду у справі  №823/188/16 зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, що має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за вкладом внесеним на ім`я ОСОБА_2 за договором банківського вкладу № НОМЕР_1 від 20.02.2013 та за договором банківського вкладу № 10004001663641 від 06.02.2013, оскільки право власності на суми вкладу за вказаними депозитними договорами визнано за ОСОБА_1 рішенням суду від 12.03.2014 у справі № 712/8347/13-ц, що набрало законної сили та яке є обов`язковим для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.
29.04.2020 представник ПАТ  "Дельта Банк" направив на адресу відповідача клопотання про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням виконавчого листа виданого у справі №823/188/16, за наслідками розгляду якого відповідачем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження від 06.05.2020 ВП №60856801.     
Колегія суддів зауважує, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду у справі №823/188/16 було зазначено про обов`язок Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, що має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за вкладом внесеним на ім`я ОСОБА_2 за договором банківського вкладу № НОМЕР_1 від 20.02.2013 та за договором банківського вкладу №10004001663641 від 06.02.2013. 
При цьому, вказаним рішенням суду встановлено, що позивач є тією особою, яка набула право на гарантоване відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а тому позивач протиправно не була включена до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів.
З матеріалів справи вбачається, що у клопотанні про закінчення виконавчого провадження зазначається, що  21.04.2020 на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду у справі №823/188/16 боржником було подано до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб доповнення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів із зазначення суми відшкодування ОСОБА_1 - 0 "нуль" грн.
Разом з тим, доказів направлення боржником до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформації щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування гарантованої суми вкладу за вкладами в ПАТ "Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 № 823/188/16 не надано.
Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Формальний підхід до виконання судового рішення, як-то ведення переписки між державними органами та/або іншими юридичними та/або фізичними особами, яка не забезпечує реальне виконання рішення суду, не можуть вважатися достатніми та вичерпними заходами для його повного та фактичного виконання.
Колегія суддів зауважує, що перед прийняттям постанови про закінчення виконавчого провадження державний виконавець зобов`язаний встановити факт виконання відповідного рішення боржником, зокрема, шляхом отримання від боржника доказів його виконання.
Натомість, у даному випадку державним виконавцем не було проведено перевірки фактичного виконання судового рішення та не було вжито всіх можливих заходів для повного виконання рішення згідно з вимогами Закону "Про виконавче провадження".
Таким чином, у державного виконавця були відсутні правові підстави для закінчення виконавчого провадження згідно з ч.1 п.9 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".
Натомість, колегія суддів оцінює доводи апелянта, який вказує про неможливість виконати рішення, оскільки для заміни кредитора в частині неспожитого залишку одного з двох вкладів, віднесеного та акцептованого як кредиторські вимоги 4-черги, не може бути використано судове рішення по справі № 823/188/16, оскільки вказане рішення чітко визначає обсяг та вид встановленого зобов`язання - подачі інформації до Фонду як вкладника, що має право на відшкодування коштів, що через віднесення залишку до кредиторських вимог певної черги, вже є неможливим.
Тобто, фактично боржник за виконавчим провадженням вказує на виконання рішення суду не у відповідності до його зобов`язальної частини та не у повному обсязі.
Отже, покладені судом зобов`язання не виконано уповноваженою особою у порядку встановленому судовим рішенням, та в межах повноважень, покладених на відповідача у справі №823/188/16. 
Доводи апелянта про неналежне повідомлення третьої особи судом першої інстанції про розгляд справи, у зв`язку з чим судом першої інстанції позбавлено третю особу в справі на надання пояснень, що мають значення для справи, колегія суддів відхиляє, оскільки з матеріалів справи вбачається, що третя особа повідомлялась про розгляд справи шляхом направлення повідомлень на електронну адресу банку, що з огляду на скорочені терміни розгляду даної категорії спорів, слід вважати належним повідомленням.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що постанова про закінчення виконавчого провадження № 60856801 від 06.05.2020 Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
Таким чином, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.
Крім того, судова колегія зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" Матвієнка Андрія Анатолійовича залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 липня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:          

Судді: