ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 826/8244/14
адміністративне провадження № К/9901/28696/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Уханенка С. А.,
суддів - Кашпур О.В., Радишевської О.Р.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу
за позовом Міжрегіонального Головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників до Державного підприємства «Антонов», за участю третіх осіб - Міністерства фінансів України, Головного управління Державної казначейської служби України в м.  Києві про стягнення боргу, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Офісу великих платників податків ДФС на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2016 року (головуючий суддя - Іщук І.О.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2016 року (головуючий суддя - Степанюк А.Г., судді  - Літвіна Н.М., Шурко О.І.),
ВСТАНОВИВ:
І. Суть спору
1. У червні 2014 року Міжрегіональне головне управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників (далі - Центральний офіс Міндоходів) звернулося до суду з адміністративним позовом до Державного підприємства «Антонов» (далі  - ДП «Антонов») в якому, збільшивши позовні вимоги, просило стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України 706  030  000,00 грн заборгованості за кредитом, наданим державою або під державні гарантії та 221  574  730,29 грн пені.
2. Позов обґрунтовано тим, що 22 квітня 2009 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження №  476-р «Про заходи щодо фінансового оздоровлення Харківського державного авіаційного виробничого підприємства та державного підприємства «Київський авіаційний завод «Авіант»» (далі - розпорядження КМУ №  476-р; ДП «КАЗ «Авіант»). Згідно з цим розпорядженням КМУ ДП «КАЗ «Авіант» погоджено випуск облігацій на суму 858  000  000,00  грн, з метою погашення кредиторської заборгованості перед банками, у тому числі покриття наданих банками гарантій у межах реалізації інвестиційних проектів з будівництва літаків на період 2009 - 2015 роки. Крім того, 30 червня 2009 року Кабінетом Міністрів України прийнято рішення про надання державної гарантії №28010-02/76 (далі - Державна гарантія №28010-02/76) на вказану суму. Отже, Кабінет Міністрів України виступив гарантом, який забезпечує виконання зобов`язань за облігаціями ДП «КАЗ «Авіант». Водночас 30 червня 2009 року між Кабінетом Міністрів України та ДП «КАЗ «Авіант» укладено договір №28010-02/79, згідно з яким ДП «КАЗ «Авіант»  зобов`язувалося відшкодувати витрати державного бюджету, у разі виконання Кабінетом Міністрів України гарантійних зобов`язань за Державною гарантією №28010-02/76. Інвестиційний проєкт ДП «КАЗ «Авіант» погоджено з Центральною службою державного підприємства «Укрдержбудекспертиза» (далі - ЦС ДП «Укрдержбудекспертиза») та Міністерством економіки України. Рішення про розміщення  облігацій відповідача затверджено наказом Мінпромполітики України від 30 червня 2009 року №  438. Згідно з проспектом емісії ДП «КАЗ «Авіант» зобов`язувалося виплатити дохід за облігаціями, проте своїх обов`язань не виконало, через що кошти кредиторам були виплачені з бюджету відповідно до Державної гарантії №28010-02/76. З липня 2009 року правонаступником ДП «КАЗ «Авіант» є ДП «Антонов». Посилаючись на те, що виплачені з державного бюджету України кошти на погашення зробов`язань ДП «Антонов» підлягають відшкодуванню, позивач просив суд задовольнити позов.
ІІ. Встановлені судами обставини справи
3. 22 квітня 2009 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження №  476-р, відповідно до пункту 1 якого Кабінет Міністрів України, зокрема погодився з пропозицією Мінпромполітики України щодо випуску облігацій ДП «КАЗ «Авіант» на суму 858  000  000,00  грн.
4. Пунктом 2 цього розпорядження КМУ № 476-р уповноважено виконуючого обов`язки Міністра фінансів підписати документи щодо надання державних гарантій у забезпечення виконання зобов`язань за облігаціями.
5. Згідно з листом Міністерства промислової політики України від 28 травня 2009 року №  13/3-1-1796 інвестиційний проект ДП «КАЗ «Авіант» погоджено з ЦС ДП «Укрдержбудекспертиза» та Міністерством економіки України (том І а.с. 26 - 30а).
6. На виконання статті 17 Бюджетного кодексу України, статті 14 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та розпорядження КМУ №476-р Кабінетом Міністрів України надано Державну гарантію №28010-02/76 за зобов`язаннями (облігаціями) Емітента - ДП «КАЗ «Авіант» на суму 858  000 000,00 грн. Пунктом 2.2 Державної гарантії №28010-02/76 передбачалося, що у разі невиконання Емітентом гарантованих зобов`язань Гарант зобов`язувався сплатити власникам облігацій суму їх номінальної вартості, за умови дотримання власниками облігацій строків та порядку пред`явлення вимоги про виконання Гарантом зобов`язань за цією гарантією. (том І а.с. 13  - 18).
7. Водночас 30 червня 2009 року між Міністерством фінансів України та ДП «КАЗ «Авіант» укладено договір №28010-02/79 «Про порядок відшкодування витрат державного бюджету, які можуть виникнути на виконання гарантійних зобов`язань Кабінету Міністрів України», згідно з пунктом 3.2 статті 3 якого виконання зобов`язання Емітента щодо відшкодування витрат забезпечується: правом договірного списання коштів у сумі витрат на користь держави України та на вимогу Мінфіна з усіх поточних та вкладних (депозитних) рахунків Емітента; нарахуванням і сплатою пені відповідно до цього договору. У пункті 1.3 статті 1 цього договору №28010-02/79 зазначено, що термін «витрати» означає витрати державного бюджету на виконання Кабінетом Міністрів України гарантійних зобов`язань згідно з державною гарантією за запозиченнями (том І а.с. 22 - 25).
8. У пункті 6.2 статті 6 Договору №28010-02/79 зазначено, що Емітент зобов`язується, у разі виникнення витрат, протягом 30 календарних днів з моменту здійснення платежу Гарантом на виконання гарантійних зобов`язань, відшкодувати ці витрати шляхом перерахування відповідних сум на користь держави України на вказаний Мінфіном рахунок Державного казначейства України.
9. Рішення щодо розміщення облігацій ДП «КАЗ «Авіант» затверджено наказом Міністерством промислової політики України від 30 червня 2009 року № 438 (том І а.с. 31 - 38). Згідно з проспектом емісії відсоткових забезпечених облігацій ДП «КАЗ «Авіант» погашення облігацій та виплата відсоткового доходу за ними здійснюється за рахунок доходу, отриманого Емітентом від його господарської діяльності, після розрахунків з бюджетом та сплати інших обов`язкових платежів (том І а.с. 83).
10. Наказом Міністерства промислової політики України від 10 липня 2009 року № 476 вирішено припинити ДП «КАЗ «Авіант» шляхом реорганізації - приєднання його до ДП «Авіаційний науково-технічний комплекс ім. О.К. Антонова», у зв`язку з чим з 30 липня 2010 року до Державної гарантії №28010-02/76 внесено зміни №  28010-02/76-1, зокрема до підпункту 1.2, у якому Емітента - ДП «КАЗ «Авіант» замінено його правонаступником ДП «Антонов» (том І а.с. 19).
11. У 2012 році відсотковий дохід за облігаціями ДП «Антонов», що мав бути сплачений власникам облігацій до 26 серпня 2012 року, складав 64 400 000,00 грн, проте свої зобов`язання зі сплати відсоткового платежу за гарантованими державою облігаціями відповідач не виконав, через що банки-кредитори сформували 100% резерви за облігаціями та звернулися до Гаранта - Кабінету Міністрів України в особі Міністерства фінансів України з вимогами відшкодувати відсоткові виплати.
12. На виконання пункту 2.2 Державної гарантії №28010-02/76 та змін до неї, у 2012 році Міністерством фінансів України виплачено кредиторам 59  230  405,46 грн відсоткового доходу за облігаціями ДП «Антонов» та відповідно до пункту 8.3 статті 8 договору №28010-02/79 22 жовтня 2012  року направлено ДП «Антонов» лист №31-12130-16-10/25423, в якому повідомило Емітента про виконання гарантійних зобов`язань за Договором №28010-02/79 та надало реквізити для сплати витрат (том І а.с. 91).
13. У зв`язку з невиконанням ДП «Антонов» обов`язань з відшкодування витрат, 11 січня 2014 року Центральним офісом Міндоходів направлено на адресу відповідача лист №202/10/11-333 про стягнення простроченої заборгованості перед Державою за Договором №28010-02/79 у сумі 63  937  744,20 грн (том І а.с. 96).
14. Листом Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві від 25 січня 2014 року №06-08/392-1091 ДП «Антонов» повідомлено про необхідність відшкодувати витрати державного бюджету та зазначено реквізити рахунку для проведення таких сум. 
15. Одночасно 27 січня 2014 року заступником начальника Центрального офісу Міндоходів прийнято рішення №2136/10/28-10-25-00-17 про опис майна у податкову заставу, згідно з яким описано майно ДП «Антонов», а саме: літак Ан-32Б, вартістю 153 600 000,00 грн, про що 21 березня 2014 року складено акт опису майна №  6 ( том І а.с. 98, 101).
16. У листі від 17 лютого 2014 року №  20/1351, направленому на виконання вимоги  Центрального офісу Міндоходів №202/10/11-333, ДП «Антонов» просило суму переплати з податку на прибуток у розмірі 54  839  258,00 грн (код платежу 11020100) та суму переплати частини чистого прибутку, що вилучається до бюджету  (код платежу 21010100) у розмірі 9  804  177,68 грн, зарахувати у рахунок основного боргу в сумі 63  914  980,00 грн та 728  455,68 грн пені (том І а.с. 97).
17. Листом Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві від 29 травня 2014 року №06-08/2665-7357 ДП «Антонов» повторно надіслано подання від 27 травня 2014 року №746 та №747, за якими заборгованість за основним боргом складала 63  914  980,00 грн та 3  628  269,60 грн пені (том І а.с. 110 - 112 ).
18. Станом на серпень 2015 року за ДП «Антонов» рахується заборгованість за позикою, залученою під державну гарантію у сумі 927  604  730,29 грн, що складається із: 706  030  000,00 грн основного боргу та 221  574  730,29 грн пені. 
19. Предметом спору у цій справі є правомірність стягнення органом доходів та зборів заборгованості, що виникла у зв`язку з неповерненням суб`єктом господарювання коштів, виплачених з державного бюджету Міністерством фінансів України в рахунок погашення його зобов`язань за облігаціями.
ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
20. Справа неодноразово переглядалась судами.
21. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2016 року, у позові відмовлено.
22. Вирішуючи спір та відмовляючи у позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що аналіз норм законодавства та скасування у судовому порядку розпорядження №476-р, яким забезпечено розміщення облігацій ДП «Антонов» шляхом надання Державної гарантії, є підставою для застосування правових наслідків недійсності правочину. Водночас на час розгляду справи судами розпорядчий акт органу державної влади, що передував укладенню договорів (Державної гарантії, Договору про відшкодування витрат), скасовано, а сама по собі державна гарантія не є самостійною підставою для виконання Мінфіном України зобов`язань ДП «Антонов» шляхом погашення облігацій та сплати відсотків їх власникам. Тому, враховуючи правову природу спірних правовідносин та характер заборгованості, суди дійшли висновку, що заборгованість за гарантованими державними кредитами (позиками), зокрема, випущеними в обіг цінними паперами (облігаціями) не може бути стягнута за позовом податкового органу, оскільки правовідносини між емітентом, гарантом та власником цінних паперів (облігацій), а також порядок стягнення заборгованості за такими господарсько-правовими договорами врегульовані іншими нормами законодавства.
IV. Провадження в суді касаційної інстанції, вимоги касаційної скарги та аргументи сторін
23.  Не погоджуючись із рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, Офіс великих платників податків ДФС (як правонаступник Міжрегіонального Головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників) подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове - про задоволення позову.
24. Заявник зазначив, що, вирішуючи спір, судами не взято до уваги норми Податкового кодексу України  (далі - ПК України), неправильно застосовано Бюджетний кодекс України та безпідставно не враховано положення Порядку відшкодування збитків державного бюджету, що виникли внаслідок настання гарантійних випадків за іноземними кредитами, одержаними юридичними особами України під гарантії Уряду України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 грудня 1995  року №1002 (далі -Порядок №1002), Порядку обліку заборгованості, у тому числі простроченої, перед державною за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками/фінансовою допомогою, наданими Міністерством фінансів у 1993 - 1998 роках, нарахування пені та списання безнадійної заборгованості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2011  року № 174 (далі - Порядок № 174), Порядку зарахування до Державного бюджету сум, стягнутих у безспірному порядку з юридичних осіб України-позичальників для погашення заборгованості за іноземними кредитами, одержаними під гарантії Уряду України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 квітня 1996  року №88 (далі - Порядок №88).
25. Заявник зазначив, що, вирішуючи спір, суди не дотримувались загальних засад права та принципів верховенства права, не надали належної правової оцінки обставинам справи та наданим доказам, що суперечить вимогам статей 69, 86, 138 КАС України і безпідставно відхилили доводи позивача про те, що саме він як орган доходів і зборів, у межах покладених на нього повноважень, має право стягувати прострочену заборгованість суб`єкта господарювання перед державою, у тому числі і заборгованість, що виникла внаслідок виплати коштів за облігаціями, забезпеченими державною гарантією.
26. Вирішуючи спір, суди не забезпечили повне, всебічне та об`єктивне з`ясування обставин у справі, а тому судові рішення не відповідають приписам статті 159 КАС України щодо їх законності та обґрунтованості. 
27. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02 листопада 2016 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою Офісу великих платників податків ДФС.
28. У поясненнях до касаційної скарги Головне управління Державної казначейської служби України в м.  Києві просить задовольнити касаційну скаргу, посилаючись на положення Бюджетного кодексу України та Порядку №  174. 
29. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII "Перехідні положення" КАС України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", касаційні скарги (подання) на судові рішення у адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
30. Вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду у лютому 2018 року.
V. Джерела права й акти їхнього застосування
31. У 2009 році умови щодо надання державних гарантій визначались Бюджетним кодексом України (у редакції, чинній до 01 січня 2011 року )та Законом України «Про державний бюджет на 2009 рік». 
32. Відповідно до частини першої статті 17 Бюджетного кодексу України (у редакції, чинній до 01  січня 2011 року) Кабінет Міністрів України в особі Міністра фінансів України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим в особі Міністра фінансів Автономної Республіки Крим та міські ради в особі керівників їх виконавчих органів можуть надавати гарантії щодо виконання боргових  зобов`язань суб`єктам виключно у межах повноважень, встановлених відповідно законом про Державний бюджет України чи рішенням про місцевий бюджет. 
33. У разі невиконання юридичними особами своїх зобов`язань щодо  погашення та обслуговування  наданих на умовах повернення кредитів, залучених державою або під державні гарантії, інших гарантованих  державою зобов`язань, та стягнення заборгованості перед  Державним бюджетом  України  з  наданих  підприємствам і організаціям  позичок із державного бюджету, позичок,  наданих за рахунок коштів,  залучених державою  або  під  державні  гарантії, плати за користування цими позичками органи стягнення застосовують механізм  стягнення  цієї заборгованості у порядку,  передбаченому законом для стягнення не внесених у строк податків і  неподаткових платежів,  включаючи  погашення  такої  заборгованості  за рахунок майна боржників (частина четверта статті 17 Бюджетного кодексу України (у редакції, чинній до 01 січня 2011 року )).
34. Статтею 14 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» установлено, що у  2009  році державні гарантії надаються Кабінетом Міністрів України за зобов`язаннями Державної служби автомобільних доріг України (за запозиченнями, зобов`язаннями з оплати введених інвесторами у дію об`єктів та  за договорами концесії), на будівництво метрополітенів, виконання інвестиційних проектів, виконання заходів, пов`язаних з підготовкою і проведенням в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу, загалом в  обсязі, що не перевищує 37  000  000 тис грн. Державні гарантії за зобов`язаннями Національної акціонерної компанії  «Нафтогаз України» за зовнішніми  запозиченнями,  які здійснені станом на 1 січня 2009 року,  при необхідності надаються Кабінетом Міністрів України у встановленому ним порядку  в  обсязі цих запозичень,  але не більше суми, яка становить 2  005  700 тис доларів США, в разі невиконання компанією зобов`язань  відповідно до умов цих запозичень (частина перша статті 14). Юридичні особи, щодо яких приймається рішення про надання кредитів або гарантій (крім Державної служби автомобільних доріг України), зобов`язані подати зустрічні, безвідзивні та безумовні гарантії банків, які протягом 2007 - 2009 років додержуються встановлених Національним банком України обов`язкових економічних нормативів, або надати  інше належне забезпечення та сплатити до Державного бюджету  України  плату за їх отримання у  розмірі, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина третя статті 14). Кабінет Міністрів України при прийнятті рішення про надання кредитів або гарантій юридичним особам, у розпорядженні яких є майно, що є державною або комунальною власністю, приймає рішення щодо розміру та виду забезпечення виконання зобов`язань. 
35. Відносини, пов`язані з наданням відповідно до статті 14  Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» державних гарантій для виконання інвестиційних проектів з метою забезпечення виконання зобов`язань за внутрішніми і  зовнішніми  запозиченнями (далі - державні гарантії), що здійснюються Державною інноваційною фінансово-кредитною установою (далі - Установа) або суб`єктами господарювання врегульовані Порядком надання у 2009 році державних гарантій для виконання інвестиційних проектів, які реалізуються Державною інноваційною фінансово-кредитною установою, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17  червня 2009 року №686 (далі  - Порядок № 686).
36. Пунктом 5 Порядку №  686 установлено, що до надання державних гарантій Мінфін з  Установою або суб`єктом господарювання укладають договір про відшкодування витрат державного бюджету,  що можуть виникнути у разі виконання державою гарантійних зобов`язань, в якому передбачаються зобов`язання щодо: відшкодування витрат державного бюджету, пов`язаних з виконанням гарантійних зобов`язань (підпункт 1); сплати пені за кожний день прострочення відшкодування зазначених витрат (підпункт 2).
37. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що у 2009 році законодавець надав можливість отримати державні гарантії для виконання інвестиційних проєктів, за певних умов, які визначив Бюджетним кодексом України та Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік». Так, частиною першою статті 17 Бюджетного кодексу України (у редакції, чинній до 01  січня 2011 року) повноваження відповідних органів надавати гарантії щодо виконання боргових зобов`язань суб`єктам, обмежене повноваженнями, встановленими, зокрема законом про Державний бюджет України. Водночас перелік суб`єктів, яким може бути надані такі гарантії визначений статтею 14 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік». Одночасно норми Порядку №  686 передбачають можливість надати ці гарантії у правовідносинах, пов`язаних з реалізацією інвестиційних проєктів відповідно до статті 14 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік». Можливості надання державних гарантій з метою забезпечення цінних паперів (облігацій), норми чинного у 2009 році законодавства не передбачали. 
38. Відповідно до пункту 1 розпорядження КМУ №476-р Кабінет Міністрів України погодився з пропозицією Мінпромполітики України щодо випуску облігацій Харківським державним авіаційним виробничим підприємством на суму 1620  000  000,00 грн та державним підприємством «Київський авіаційний завод «Авіант» на суму 858  000  000,00 грн з метою забезпечення видатків на виробничу діяльність зазначених підприємств та формування ресурсної бази, зокрема погашення кредиторської заборгованості перед банками, у тому числі покриття наданих банками гарантій, у рамках реалізації інвестиційних  проектів  з будівництва літаків на період 2009-2015 років (далі - облігації), в тому числі із  сплати власникам облігацій сум відсотків, нарахованих на облігації відповідно до умов їх випуску, в забезпечення виконання зобов`язань, за якими надаються державні гарантії.
39. Цим же розпорядженням Міністерство економіки України зобов`язано організувати проведення експертизи поданих підприємствами інвестиційних проектів з будівництва літаків на період 2009  - 2015 років (пункт 4) та після проведення експертизи інвестиційних проектів з будівництва літаків на період 2009 - 2015 років:1) разом з Мінфіном, Мінекономіки і Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку забезпечити в межах своєї компетенції випуск облігацій; 2) для надання державних гарантій в забезпечення виконання зобов`язань за облігаціями вжити заходів до: відкриття підприємствами в органах Державного казначейства рахунків для зарахування коштів, що надходитимуть від розміщення облігацій; укладення підприємствами з Мінфіном договорів про відшкодування витрат державного бюджету, які можуть виникнути у разі виконання державою гарантійних зобов`язань. У договорах передбачається відшкодування підприємствами витрат державного бюджету, пов`язаних з виконанням державою гарантійних зобов`язань, і сплата пені за кожний день прострочення відшкодування зазначених витрат; 3) разом з Мінфіном внести до Кабінету Міністрів України пропозиції щодо сплати відсоткового доходу за облігаціями за рахунок коштів державного  бюджету, зокрема за рахунок коштів Стабілізаційного фонду; 4) забезпечити звернення підприємств до банків з клопотаннями про купівлю облігацій ДП «КАЗ «Авіант» на суму 858000 тис. гривень, у тому числі 515000 тис. гривень для погашення кредиторської заборгованості перед банками та 343000 тис. гривень для добудови літаків, і виплату купонного (відсоткового) доходу за розміщеними згідно з цим розпорядженням облігаціями усіх серій. Звернення підприємств до банків з клопотанням про купівлю облігацій із спрямуванням отриманих коштів виключно на фінансування невідкладних виробничих потреб та виплату купонного (відсоткового) доходу за розміщеними згідно з цим розпорядженням облігаціями усіх серій здійснюється після подання Мінпромполітики до Мінфіну звіту про використання 260 млн. гривень, отриманих підприємствами авіабудування відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22  квітня 2009 року №447 «Про фінансування інвестиційних проектів, які реалізуються на підприємствах авіабудування», за встановленою Мінфіном формою, а також подання такими підприємствами до Мінпромполітики та Мінфіну звіту про стан готовності літаків та хід реалізації інвестиційних проектів з будівництва літаків на період 2009 - 2015 років (пункт 5).
40. Відносини, що виникають під час розміщення, обігу цінних паперів і провадження професійної діяльності на фондовому ринку, з метою забезпечення відкритості та ефективності функціонування фондового ринку регулюються  Законом України «Про цінні папери та фондовий ринок» від 23  лютого 2006 року №  3480-IV (надалі - Закон №  3480-IV). Цим же законом врегульовано питання щодо обліку емісійних цінних паперів, відносини між емітентом та власниками цінних паперів, у тому числі і власників облігацій.
41. За визначенням наведеним у частині першій статті 1 Закону №3480-IV (у редакції чинній на момент випуску у 2009 році облігацій) обіг цінних паперів - це вчинення правочинів, пов`язаних з переходом прав на цінні папери і прав за цінними паперами, крім договорів, що укладаються у процесі емісії, при викупі цінних паперів їх емітентом та купівлі-продажу емітентом викуплених цінних паперів.
42. У частині першій статті 7 Закону №3480-IV зазначено, що облігація - це цінний папір, що посвідчує внесення його власником грошей, визначає відносини позики між власником облігації та емітентом, підтверджує зобов`язання емітента повернути  власникові облігації її номінальну вартість у передбачений умовами розміщення облігацій строк та виплатити доход за облігацією, якщо інше не передбачено умовами розміщення. Погашення облігацій може здійснюватися грошима або майном відповідно до умов розміщення облігацій (частина п`ята статті 7). 
43. Водночас статтею 10 Закону №3480-IV передбачено умови випуску, розміщення та погашення державних облігацій України. І лише цією нормою визначені підстави, за яких допускається погашення облігацій за рахунок коштів, передбачених на такі цілі у Державному бюджеті України.  Це означає, що виплати за рахунок бюджетних коштів здійснюються виключно за державними облігаціями України, емісію яких проведено у відповідності до статті 10 Закону №3480-IV. Можливості погашення інших видів облігацій та, у тому числі, забезпечення їх державними гарантіями, законом не передбачено. 
44. Станом на жовтень 2012 року вимоги Закону №3480-IV щодо можливості здійснення виплат за облігаціями за рахунок коштів державного бюджету не змінилися, а, отже, такі виплати здійснюються виключно у рахунок погашення державних облігацій України.
45. На час звернення позивача до суду питання щодо повернення заборгованості за державними гарантіями вирішувалося відповідно до статті 17 Бюджетного кодексу України (у редакції Закону України від 08 липня 2010 року №  2456-VI), відповідно до абзацу 1 частини дев`ятої якої прострочена заборгованість суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) стягується з такого суб`єкта господарювання органами державної податкової служби, що є органами стягнення такої заборгованості у порядку, передбаченому Законом України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» або іншим законом, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна цього суб`єкта господарювання.
46. Аналогічні норми передбачені і у ПК України. Так, згідно з підпунктом 20.1.19 пункту 20.1 статті  20 цього кодексу контролюючі органи мають право стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.
47. Пунктом 1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України встановлено, що погашення простроченої заборгованості суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) здійснюється у порядку, визначеному главою 9 розділу II цього Кодексу.
48. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що органи доходів та зборів є органами, які уповноважені стягувати прострочену заборгованість перед державою, з суб`єктів господарювання. Проте такі права надані їм у випадках, якщо така заборгованість виникла за кредитом (позикою), залученим державою або під державну гарантію, а також за кредитом з бюджету. Отже, основною ознакою такої заборгованості є наявність кредиту (позики). Це означає, що зобов`язання, що виникли перед державою за інших, не передбачених нормами вказаних кодексів умов, не можуть бути стягнуті у безумовному порядку органом ДФС на підставі статті 17 Бюджетного кодексу України та підпункту 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України. 
VI. Позиція Верховного Суду
49. Як встановлено судами, заборгованість ДП «Антонов» перед державою виникла через здійснення Міністерством фінансів України у жовтні 2012 року виплат з бюджету у рахунок погашення платежів за облігаціями відповідача на підставі Державної гарантії №28010-02/76, наданої у 2009 році за розпорядженням КМУ №476-р. Позивач - Центральний офіс Міндоходів звернувся до суду з позовом на підставі статті 17 Бюджетного кодексу України та підпункту 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України, оскільки кваліфікував цю заборгованість, як прострочену заборгованість суб`єкта господарювання перед державою за кредитом (позикою), отриманим під державну гарантію.
50. Водночас, вирішуючи спір, суди встановили, що заборгованість, яку просив стягнути позивач, має іншу природу, оскільки норми Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) чітко розмежовують облігації (які належать до цінних паперів та є річчю (об`єктом речових прав), у розумінні частини першої статті 177 ЦК України, та кредит/позику, які є правочинами (об`єктами зобов`язального права) та оформляються відповідними договорами, відповідно до вимог статей 1047 та 1055   ЦК України.
51. За таких обставин, Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що повноваження органу доходів та зборів щодо стягнення заборгованості за гарантованими державними кредитами (позиками), зокрема, випущеними в обіг цінними паперами (облігаціями), не поширюються на спірні правовідносини, які  об`єктом правового регулювання інших норм законодавства, що застосовується у відносинах між емітентом та власником цінних паперів (облігацій).
52. Верховний Суд відхиляє доводи позивача про необхідність застосування положень Порядку №1002, Порядку № 174 та Порядку №88, оскільки, як правильно зазначено судами, норми Порядку №174 та Порядку №88 не поширюються на предмет спору, а Порядок №1002 втратив чинність ще у 2011 році. Крім того, правомірність розпорядження КМУ №  476-р, на виконання якого було видано Державну гарантію №28010-02/76 у 2009 році, було предметом дослідження судом у справі №  826/23023/15 і у цій справі постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09  грудня 2015 року визнано незаконними та скасовано пункти 1,2,3,5,6 розпорядження КМУ № 476-р в частині, що стосується випуску облігацій ДП «КАЗ «Авіант». Зазначене судове рішення у справі №  826/23023/15 набрало законної сили.
53. Інші мотиви та аргументи заявника зводяться до тлумачення бюджетного та податкового законодавства і переоцінки доказів у справі, а тому не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій.
54. За таких обставин, колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.
VІI. Судові витрати
55.   З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасником справи, на користь якого ухвалено судове рішення, у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1.  Касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС залишити без задоволення.
2. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2016 року залишити без змін.
3. Судові витрати не розподіляються.
4. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Головуючий:                                                                                           С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                    О.В. Кашпур
                                                                                                    О.Р. Радишевська