Дата документу 21.07.2020 Справа № 336/8361/15-ц

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №336/8361/15        Головуючий у 1 інстанції: Зарютін П.В.
Провадження № 22-ц/807/1/20        Суддя-доповідач: Дашковська А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«21» липня 2020 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого:        Дашковської А.В.,
суддів:        Кримської О.М.,
       Бєлки В.Ю.,
секретар:        Волчанова І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2  на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», Управління земельних відносин Запорізької міської ради, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, перенесення самовільно побудованого паркану та визначення порядку користування земельною ділянкою, 

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», Управління земельних відносин Запорізької міської ради, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, перенесення самовільно побудованого паркану та визначення порядку користування земельною ділянкою.
В обґрунтування позовних вимог зазначили, що на праві приватної власності їм належить 1/2 частина житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_3 належить 1/2 частина зазначеного вище житлового будинку.
Між сторонами склався фактичний порядок користування житловим будинком, так в їх користуванні знаходяться наступні приміщення: 2-1 (площею 2,9 кв.м) коридор; 2-2 (13,1 кв.м) кімната; 2-3 (8,5 кв.м) кімната.
ОСОБА_3 використовує приміщення: 1-1 (площею 4,7 кв.м) коридор; 1-2 (7,0 кв.м) кухня; 1-3 (9,8 кв.м) кімната; 1-4 (7,2 кв.м) кімната; 1-5 (5,3 кв.м) санвузол.
Зазначений житловий будинок розташований на земельної ділянці площею 464 кв. м, при нормі 390 кв. м, ділянка не розділена, тверді межі не встановлені.
Відповідач без дозволу побудувала самочинний капітальний паркан, який розділяє земельну ділянку на дві частини та виходить за межі «червоних ліній», як подовження та за межі нормованої земельної ділянки близько 5 м та по довжині (з боку вулиці) орієнтовно - 9,50 м.
Паркан позбавляє їх можливості обслуговувати частину їх будинку та вікон, оскільки він встановлений на ненормативній відстані, ближче ніж 1 метр, впритул до конструкції стіни.
З урахуванням конфігурації, розмірів, місця розташування будівель і споруд та фактичного користування, експертом запропоновано три важливих варіантів розподілу земельної ділянки.
Позивачі вважають, що варіант № 2 дозволяє сторонам вільно обслуговувати відповідну частину будинку.

На підставі зазначеного остаточно просили: встановити порядок користування земельною ділянкою загальною площею 390 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до висновку експерта, виконаного Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз Запорізького відділення 6 18.11.2016 року, згідно якого:
- виділити позивачам земельну ділянку, площею 195,5 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що складає 1/2 частину від загальної площі 390 кв.м (S-1 - на плані визначена в зелений колір); 
- виділити ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 195,5 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що складає 1/2 частину від загальної площі 390 кв.м (S-2 - на плані визначена в жовтий колір). 
Зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом звільнення частини земельної ділянки, площею 390 кв.м, що виходить за межу червоної лінії, як подовження та за межі нормованої земельної ділянки близько 5,0 м та по довжині (з боку вулиці) орієнтовно 9,50 м, шляхом перенесення самовільно побудованих споруд: літ. № 4 паркан, літ. № 5 ворота, літ. № 6 паркан, літ. № 7 паркан, літ. № 8 зливна яма на проектне положення відповідно до геодезичної зйомки. 
Зобов`язати ОСОБА_3 привести у відповідність до ДБН № 360-92 самовільно споруджений паркан літ. № 7, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та встановити його на відстані не менше 1 метра від найбільш відступної конструкції стіни.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2017 року позов задоволено частково.
Встановлено порядок користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 АДРЕСА_3 відповідно до висновку експерта ОСОБА_4 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи №174-16, виконаної Запорізьким відділенням Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 18 листопада 2016 року, доданого до листа завідувача названого відділення Любченка В.І. від 17.01.2017 року за № 174-16 - відповідно до варіанта № 3 розподілу, згідно з яким: 
- виділити в користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 144,0 кв.м (S-1 - на плані визначено в зелений колір), 
- виділити в користування ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 247,0 кв.м (S-2 - на плані визначено в жовтій колір).
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, необґрунтованість висновків суду, та зазначаючи про те, що визначення порядку користування земельною ділянкою за варіантом № 3, запропонованим експертом у висновку № 174-16 від 18.11.2016 року, будуть порушуватись їх права на безперешкодне користування своєю власністю - 1/2 частиною домоволодіння, просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає. 

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов та встановлюючи порядок користування відповідно до варіанта №3 Висновку судової земельно-технічної експертизи № 174-16 від 17.06.2016 року, за яким: в користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виділено земельну ділянку, площею 144,0 кв.м, а ОСОБА_3 - земельну ділянку, площею 247,0 кв.м., виходив з того, що між сторонами склався фактичний порядок користування, межі землекористування між співвласниками встановлені та враховано можливість користування спільною земельною ділянкою усіма співвласниками без погіршення їх становища. 

З таким висновком суду не погоджується колегія суддів.

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За приписами статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно положень статей 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 392 ЦК України).

За приписами частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Статтею 88 Земельного кодексу України визначено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Відповідно до частини другою статті 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно з ч.4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 19 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Наведене стосується також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди. 

Судом першої інстанції встановлено, що позивачам на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 31 жовтня 1997 року, належить 1/2 частина житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . На земельній ділянці розташовано: житловий будинок «А», житловою площею 38,6 кв.м, сарай «Б,Г», душ «В», паркан №1, водопровід № 2 (т.1, а.с.5-6). Право власності зареєстровано в Запорізькому бюро технічної інвентаризації 01 грудня 1997 року.

Матеріалами справи, а саме: договором купівлі-продажу, укладеним 28.04.2005 року та посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Цекеєвою І.О., зареєстрованим у реєстрі за № 370, підтверджується, що ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_5 у приватну власність 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною побутових і господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою:   АДРЕСА_3 , розташованого на земельній ділянці площею 384 кв.м. На земельній ділянці розташовано: житловий будинок «А», житловою площею 38,6 кв.м, сарай «Б,Г», душ «В», паркан №1,3, водопровід № 2, замощення № І (т.1, а.с.60-62).

Вищезазначені частки на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , також підтверджуються технічним паспортом станом на 20.05.1988 року (т.1, а.с.17-18), виготовленим Запорізьким бюро технічної інвентаризації, та технічним паспортом станом на 24.03.2014 року, виготовленим Запорізьким бюро технічної інвентаризації (т.2, а.с.35-39). 

Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 06 серпня 1953 року №577 за житловим будинком АДРЕСА_3 закріплено площа землекористування - 390 кв.м., що підтверджується відповідною Довідкою від 24.03.2014 року (т.2, а.с.31).

Згідно Витягу з державного земельного кадастру, виготовленому на підставі технічної документації, площа земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 , складає 0,0391 га, форма власності – комунальна власність (т.2, а.с.32). 

Відповідно до Додатку до технічного паспорту на будинок, виготовленого станом на 24 березня 2014 року (т.2, а.с.35-39), на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_3 , розташовані наступні об`єкти:
Літера	Назва об`єкта 	Рік побудови	Опис основних конструктивних елементів	Площа	
А	Житловий будинок, 	1954	  	54,70	
а	Прибудова	1954	  	11,30	
а1	прибудова	1954	  	6,50	
а2	Прибудова	1980	  	5,50	
а3	Прибудова	1986	  	3,30	
Б	Сарай	1980	  	8,20	
№1 	Паркан	1980	Дерев`яний	  	
№2	Водопровід	1980	Труби сталеві	  	
№4	Паркан	2013	Металевий	  	
№5	Ворота	2010	Металеві	  	
№6	Паркан	2010	Металева сітка	  	
№ 7	Паркан	2010	Бетонний	  	
№8	Зливна яма	2006	Бетонна	  	

Житловий будинок літ. «А» складається з наступних приміщень: квартира №1: коридор 1-1, площею 4,7 кв.м., кухня 1-2, площею 7,0 кв.м., кімната 1-3, площею 9,8 кв.м., кімната 1-4, площею 7,2 кв.м., санвузол 1-5, площею 5,3 кв.м.; квартира №2: коридор 2-1, площею 2,9 кв.м., кімната 2-2, площею 13,1 кв.м., кімната 2-3, площею 8,5 кв.м; та має два входу в будинок через коридор 1-1 та через коридор 2-1, що підтверджується копією технічного паспорту на будинок (т.2, а.с.35-39). 

В суді першої інстанції сторонами не заперечувалось, що в користуванні позивачів знаходяться приміщення квартири АДРЕСА_4 , зокрема: коридор 2-1, площа 2,9 кв.м., кімната 2-2, площею 13,1 кв.м., кімната 2-3, площею 8,5 кв.м. АДРЕСА_5 ОСОБА_3 користується приміщеннями, які входять до складу квартири АДРЕСА_6 , а саме: коридор 1-1, площею 4,7 кв.м., кухня 1-2, площею 7,0 кв.м.,кімната 1-3, площею 9,8 кв.м., кімната 1-4, площею 7,2 кв.м., санвузол 1-5, площею 5,3 кв.м.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2016 року у справі була призначена судова земельно-технічна експертиза, на вирішення експерту було поставлено питання щодо можливих варіантів визначення порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_3 - з однієї сторони, та ОСОБА_2 і ОСОБА_1 - з іншої, за умови забезпечення підходу співвласників до виділеної їм частини житлового будинку та з врахуванням, що ОСОБА_3 належить 1/2 частина житлового будинку за вказаною адресою, іншим співвласникам - також 1/2 його частина.

Згідно висновку судової експертизи від 18.11.2016 року експерт встановив, що відповідно до кадастрової геодезичної зйомки та технічної документації на домоволодіння АДРЕСА_3 , споруди: літ. № 4 – паркан; літ. № 5 – ворота; літ. № 6 – паркан; літ. № 7 – паркан; літ. № 8 – зливна яма, розташовані за червоною лінією вулиці, поза межами земельної ділянки, що закріплена за домоволодінням, тому при складанні висновку вказані споруди експерт не брав у розрахунок (т.1, а.с.139 -157). 

За вищевказаних обставин судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не належить право власності або право користування на земельну ділянку, що виходить за межі червоної лінії, тому вони не є належними позивачами у справі стосовно заявлених вимог про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом звільнення земельної ділянки, площею 391 кв.м., що виходить за межі червоної лінії, як подовження та за межі нормованої земельної ділянки близько 5,0 м, та по довжині з боку вулиці орієнтовно 9,5 м, шляхом перенесення самовільно побудованих споруд: літ. №4 паркан, літ. № 5 ворота, літ. № 6 паркан, літ. № 7 паркан, літ. № 8 зливна яма.

Власник вищезазначеної частини земельної ділянки - Запорізька міська рада не є позивачем за такими позовними вимогами та не залучена до участі у цій справі.

Вiдповiдно до ч. 1 ст. 376 ЦК України об`єкт нерухомості вважається самочинним будівництвом за наявностi однiєї з наведених умов: земельна дiлянка не вiдведена для цiєї мети, немає належного дозволу на будiвництво чи затвердженого належним чином проекту, пiд час будiвництва допущенi iстотнi порушення будiвельних норм i правил.

За змiстом частин 4 та 7 ст. 376 цього Кодексу залежно вiд ознак самочинного будiвництва зазначенi в цих пунктах особи можуть вимагати від особи, яка здiйснила або здiйснює самочинне будiвництво: знесення самочинно збудованого об`єкта або проведення перебудови власними силами чи за її рахунок; приведення земельної дiлянки до попереднього стану або вiдшкодування витрат.

З урахуванням змісту вищевказаної правової норми в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником (вiдповiдний орган державної влади або орган мiсцевого самоврядування) або користувачем якої є iнша особа, можуть бути заявленi власником чи користувачем земельної дiлянки або iншою особою, права якої порушено, за умови доведеностi факту порушення прав цих осiб самочинною забудовою.

Колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про зобов`язання ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що виходить за межі червоної лінії, як подовження та за межі нормованої земельної ділянки, шляхом перенесення самовільно побудованих споруд: літ. №4 паркан, літ. № 5 ворота, літ. № 6 паркан, літ. № 7 паркан, літ. № 8 зливна яма у зв`язку з недоведеністю зазначених вимог.

Проте, задовольняючи частково позовні вимоги про визначення порядку користування спірною земельною ділянкою та встановлюючи порядок користування відповідно до варіанта №3 висновку експерта, за яким: в користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виділено земельну ділянку, площею 144,0 кв.м, а ОСОБА_3 - земельну ділянку, площею 247,0 кв.м., суд першої інстанції не звернув увагу на наступне. 

З матеріалів справи вбачається, що сторони не можуть досягти згоди щодо користування земельною ділянкою.

За приписами статей 2, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України). 

Висновком судової земельно-технічної експертизи №174-16 від 18 листопада 2016 року судового експерта Майстренка І.О., який діє на підставі свідоцтва № 894783 від 10.02.2009 року, запропоновано три можливих варіанти порядку користування земельною ділянкою, що розташована під домоволодінням по АДРЕСА_3 .1, а.с.206-223).

Судом першої інстанції визначено, що варіант №3 Висновку судової земельно-технічної експертизи №174-16 від 18 листопада 2016 року відповідає фактичному порядку користування, а також враховано можливість користування спільною земельною ділянкою співвласниками без погіршення їх становища.

При цьому матеріали справи не містять договору співвласників щодо користування спірною земельною ділянкою, укладеного в розумінні вимог статті 88 Земельного кодексу України.

Висновки суду першої інстанції про встановлення меж землекористування між співвласниками з посиланням на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, яким позивачу було відмовлено в задоволенні позову, є помилковими, оскільки зазначеним рішенням позивачу було відмовлено у позові у зв`язку з недоведеністю її вимог, при цьому встановлення або відновлення меж земельної ділянки не було предметом даного спору (т.1, а.с.13-14).

Крім того, Актом обстеження земельної ділянки АДРЕСА_3 від 25.09.2013 року, складеним із залученням фахівців відповідних відомств та затвердженим Заступником голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району встановлено, що земельна ділянка згідно чинного законодавства не розділена (не встановлені межі землекористування між співвласниками) (т.1, а.с.9-10).

Зі змісту Акту обстеження земельної ділянки АДРЕСА_3 від 25.09.2013 року вбачається, що комісія встановила, що ОСОБА_7 було побудовано паркан з арматури, яка залита цементом висотою орієнтовно більш ніж 2 м на земельній ділянки загального користування по межах наданої схеми без будь-яких дозвільних документів та без узгодження між співвласниками земельної ділянки.

Рекомендації комісії, викладені в Акті обстеження земельної ділянки від 25.09.2013 року не було виконано, про що свідчить відповідь заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Запорізької міської ради від 24.07.2015 року за №С4411на звернення ОСОБА_1 (т.1, а.с.56-57).

Позивачі, звертаючись з апеляційною скаргою, виходили з того, що варіант №3 порушує інтереси співвласників, оскільки такий порядок користування позбавляє їх права користування площею земельної ділянки, що відповідає їх частки (1/2 частка) співвласників у домоволодінні, оскільки судом в користування позивачів виділено земельну ділянку, площею 144,0 кв.м, а в користування відповідача - земельну ділянку площею 247,0 кв.м., а також позбавляє можливості належно користуватись своєю частиною домоволодіння, його обслуговувати, забезпечувати його схоронність та проводити поточні та капітальні ремонти, утримувати в порядку придомову територію. 

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 15 червня 2018 року задоволено клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та призначено у справі додаткову судову земельно-технічну експертизу.

Висновками експерта за результатами додаткової судової земельно-технічної експертизи №47-19 від 23.01.2020 року Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз запропоновано шість варіантів визначення порядку користування земельною ділянкою, розташованою за адресою:  АДРЕСА_7 , а.с.94-125). 

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційного суду пояснив , що він погоджується з варіантом №6 додаткової судової земельно-технічної експертизи №47-19 від 23.01.2020 року судової земельно-технічної експертизи №47-19 від 23.01.2020 року, якій аналогічний варіанту №3 Висновку судової земельно-технічної експертизи №174-16 від 18 листопада 2016 року та відповідає фактичному порядку користування співвласниками на теперішній час.

Враховуючи, що сторони у справі не досягли згоди щодо визначення порядку користування земельною ділянкою, апеляційний суд, дослідивши усі варіанти, запропоновані експертами, приходить до висновку, що варіант №2 висновку судової земельно-технічної експертизи № 174-16 від 18.11.2016 року найбільш повно враховує інтереси сторін та відповідає часткам сторін у житловому будинку та не спростований відповідачем належними та допустимими доказами.

Відповідно до вищезазначеного варіанту ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає виділу в користування земельна ділянка, площею 195 кв.м (S-1 - на плані визначено в зелений колір), що відповідає їх частки в домоволодінні, ОСОБА_3 підлягає виділу в користування земельна ділянка, площею 195 кв.м (S-2 - на плані визначено в жовтій колір), що відповідає її частки співвласника домоволодіння, при цьому сторони будуть мати вільний доступ для обслуговування частини будинку, яка знаходиться в їх користуванні, а також можливість забезпечувати схоронність належного нерухомого майна та проводити поточні та капітальні ремонти, утримувати в порядку придомову територію. 

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про приведення самовільно побудованого паркану літ. № 7 у відповідність до ДБН № 360-92, колегія суддів дійшла висновку про те, що зазначені вимоги охоплюються вимогами щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою, а тому є передчасними, оскільки зазначене питання може бути вирішено лише після виконання рішення суду в цій частині.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду в частині позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», Управління земельних відносин Запорізької міської ради, про визначення порядку користування земельною ділянкою згідно з п.2,4 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині постанови про встановлення порядку користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 АДРЕСА_3 відповідно до висновку експерта ОСОБА_4 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 174-16, виконаної Запорізьким відділенням Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 18 листопада 2016 року, доданого до листа завідувача названого відділення Любченка В.І. від 17.01.2017 року за № 174-16 - відповідно до варіанта №2 розподілу, згідно з яким: виділити в користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 195 кв.м (S-1 - на плані визначено в зелений колір), а ОСОБА_3 виділити в користування земельну ділянку, площею 195 кв.м (S-2 - на плані визначено в жовтій колір).
В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2  задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2017 року у цій справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», Управління земельних відносин Запорізької міської ради, про визначення порядку користування земельною ділянкою скасувати та прийняти в цій частині нову постанову наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», Управління земельних відносин Запорізької міської ради, про визначення порядку користування земельною ділянкою, задовольнити.

Встановити порядок користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 АДРЕСА_3 відповідно до висновку експерта ОСОБА_4 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 174-16, виконаної Запорізьким відділенням Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 18 листопада 2016 року, доданого до листа завідувача названого відділення Любченка В.І. від 17.01.2017 року за № 174-16 - відповідно до варіанта №2 розподілу, згідно з яким: виділити в користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 195 кв.м (S-1 - на плані визначено в зелений колір), а ОСОБА_3 виділити в користування земельну ділянку, площею 195 кв.м (S-2 - на плані визначено в жовтій колір). 

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 24 липня 2020 року.

Головуючий        А.В. Дашковська 

Судді:         О.М. Кримська 

       В.Ю.Бєлка