Постанова
Іменем України
 
25 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 520/8374/17
провадження № 61-2037св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,       Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», 
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Київського районного суду м. Одеси                                  від 12 листопада 2018 року у складі судді Куриленко О. М. та постанову Одеського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року в складі колегії суддів: Вадовської Л. М., Ващенко Л. Г., Колеснікова Г. Я.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У липня 2017 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулося до суду із позовом                 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.
 
Позовна заява обґрунтована тим, що 29 листопада 2013 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 058/255/2КР/МСБ-13,     за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 600 000,00 грн на строк з 29 листопада 2013 року до 27 листопада 2015 року із сплатою процентів                   за користування кредитом виходячи із 19,9 % річних.
 
У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором банком 29 листопада 2013 року укладено з ОСОБА_3 нотаріально посвідчений договір іпотеки, відповідно до якого було передано у заставу трикімнатну квартиру загальною площею 119,1 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Також кредит забезпечено фінансовою порукою ОСОБА_2 за договором поруки № 058/255/2П-2/МСБ-13 від 29 листопада 2013 року та ОСОБА_3 за договором поруки № 058/255/2П-1/МСБ-13 від 29 листопада 2013 року.
 
У зв`язку з систематичним невиконанням позичальником обов`язків за кредитним договором ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до Суворовського районного суду           м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 058/255/2КР/МСБ-13 у розмірі              564 218,70 грн.
 
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 06 жовтня 2014 року позовні вимоги АБ «Укргазбанк» задоволено у повному обсязі, однак вказане рішення        до теперішнього часу не виконане.
 
Позивач вважає, що рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення нарахування відсотків та пені, у зв`язку з чим банком була донарахована заборгованість за кредитним договором                  № 058/255/2КР/МСБ-13 від 29 листопада 2013 року, що станом на 19 листопада 2017 року, після ухвалення рішення Суворовським районним судом м. Одеси          від 06 жовтня 2014 року у справі № 520/12343/14-ц, складає 400 848,27 грн.
 
З урахуванням уточнення позовних вимог позивач просив стягнути солідарно           з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» за укладеним між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 кредитним договором від 29 листопада 2013 року № 058/255/2КР/МСБ-13, забезпеченим порукою ОСОБА_2                           за договором поруки від 29 листопада 2013 року № 058/255/2П-2/МСБ-13 та порукою ОСОБА_3 за договором поруки від 29 листопада 2013 року                                                          № 058/255/2П-1/МСБ-13, заборгованість за період з 16 липня 2014 року                        до 19 листопада 2017 року в загальній сумі 400 848,27 грн, яка складається                  з заборгованості за процентами в сумі 372 328,43 грн, пені за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності в сумі 210,38 грн, пені               за несвоєчасну сплату процентів в сумі 28 309,46 грн, стягнути судові витрати. 

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2018 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року, в задоволенні позову відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, мотивовано тим, що відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, припинено права кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за кредитом у зв`язку з пред`явленням до позичальника вимоги відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України про дострокове погашення всієї суми боргу.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 29 січня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі № 520/8374/17, витребувано її з Київського районного суду м. Одеси.
 
Узагальнені доводи касаційної скарги
 
У січні 2020 року ПАТ АБ «Укргазбанк» подало касаційну скаргу до Верховного Суду, у якій, посилаючись на посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове - про задоволення позову.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що правова позиція Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 не підлягає застосуванню у даній справі, оскільки умовами кредитного договору передбачена домовленість сторін про щомісячну сплату відсотків до повного повернення суми кредиту, що є ключовим моментом у здатності банку нараховувати і стягувати проценти від суми кредиту після спливу строку кредитування. Правовідносини сторін кредитного договору                 не припинені, оскільки заборгованість не погашена, що надає право на щомісячну виплату процентів до дня повного погашення заборгованості за кредитом, при цьому проценти підлягають нарахуванню відповідно до пункту 3.3 кредитного договору у розмірі, визначеному в пункті 1.1 кредитного договору, тобто у розмірі 19,9 % річних, оскільки зазначені у пункті 3.3 кредитного договору положення про нарахування процентів по день повного погашення заборгованості за кредитом слід розглядати у сенсі положень абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України               як «інша домовленість сторін».

 
Доводи інших учасників справи
 
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу         до касаційного суду не направили.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Суд установив, що між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір від 29 листопада 2013 року № 058/255/2КР/МСБ-13, за яким надано кредит у розмірі 600 000,00 грн під 19,9 % річних строком кредитування                         до 27 листопада 2015 року.
 
Виконання зобов`язань за кредитним договором від 29 листопада 2013 року             № 058/255/2КР/МСБ-13 забезпечено укладеним між ПАТ АБ «Укргазбанк»                   та ОСОБА_2 договором поруки від 29 листопада 2013 року                                                        № 058/255/2П-2/МСБ-13 та укладеним між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3   договором поруки від 29 листопада 2013 року № 058/255/2П-1/МСБ-13.
 
Рішенням Суворовського районного суд м. Одеси від 6 жовтня 2014 року у справі № 523/12343/14-ц стягнено з позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» за укладеним між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 кредитним договором від 29 листопада 2013 року № 058/255/2КР/МСБ-13 заборгованість станом на 15 липня 2014 року у загальній сумі 564 218,70 грн; стягнено з позичальника ОСОБА_1 та поручителя         ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» за укладеним між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 договором від 29 листопада 2013 року № 058/255/2КР/МСБ-13 заборгованість станом на 15 липня 2014 року     в загальній сумі 564 218,70 грн; розподілені судові витрати.
 
18 липня 2017 року ПАТ АБ «Укргазбанк» пред`явлено до позичальника                         та поручителів позовні вимоги про стягнення процентів, нарахованих після              16 липня 2014 року та пені на несвоєчасне погашення кредиту та процентів, тобто про стягнення заборгованості, яка була донараховна після ухвалення рішення Суворовським районним судом м. Одеси від 6 жовтня 2014 року у справі №523/12343/14-ц про дострокове стягнення заборгованості.
 
Так, за змістом тексту пунктом 3.3 кредитного договору від 29 листопада             2013 року № 058/255/2КР/МСБ-13 «нарахування процентів за Договором здійснюється на суму фактичного щоденного залишку заборгованості                            за отриманими коштами, виходячи з процентної ставки у розмірі, визначеному         в пункті 1.1 цього Договору. При розрахунку процентів використовується метод «Факт/факт», виходячи із фактичної кількості днів у місяці на у році, враховуючи перший день та не враховуючи останній день користування кредитними коштами. Проценти нараховуються Банком щомісячно, не пізніше останнього банківського дня місяця, за період з дати надання кредиту по останній календарний день місяця, в якому наданий кредит, та надалі з першого дня по останній календарний день місяця, в день повного погашення заборгованості по кредиту, в день повного дострокового погашення заборгованості по кредиту, в день дострокового розірвання цього Договору, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з пунктом 1.3 цього Договору, за період з першого календарного дня місяця, в якому відбувається погашення кредиту, по день,          що передує дню погашення кредиту».
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України в редакції, чинній на дату подання касаційної скарги (далі - ЦПК України), провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних         на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року                   № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», частиною другою розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких 
не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку,               що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги Верховний Суд здійснює                            за правилами ЦПК України в редакції закону, що діяла до 08 лютого 2020 року.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права                 чи порушення норм процесуального права.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, а також матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.
 
Мотиви і доводи, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк                         та в порядку, що встановлені договором.
 
Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами                                (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики,       що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.
 
Відповідно до статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
 
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі            № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
 
Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі,                              не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі                                            № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).
 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
Таким чином, після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору у повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
 
Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
 
Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
 
Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суди виходили з того, що за рішенням суду що із позичальника та поручителів у солідарному порядку на користь банку стягнуто усю заборгованість за кредитом, яка існувала станом на 15 липня 2014 року, тобто як поточну, так і прострочену заборгованість і це рішення набрало законної сили.
 
У касаційній скарзі банк посилається на те, що зобов`язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином, а не в силу ухвалення судового рішення, тому банк має право на стягнення відсотків за користування кредитом після ухвалення судового рішення та пені за неповернення кредиту і відсотків.
 
Слід зазначити, що право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Проте такі вимоги банком до позивача не заявлялись.
 
З урахуванням встановлених обставин, висновки судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову ПАТ АБ «Укргазбанк» є правильними.
 
Доводи касаційної скарги ПАТ АБ «Укргазбанк» зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів, що відповідно    до статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

 
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки такі судові рішення є законними та обґрунтованими, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
 
Щодо судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
З огляду на те, що судом касаційної інстанції рішення не змінюється                                 та не ухвалюється нове рішення, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції,             а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, відсутні.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» залишити без задоволення.
 
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2018 року                      та постанову Одеського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           С. Ю. Бурлаков
 
В. М. Коротун
 
М. Є. Червинська