ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року	Львів	Справа № 159/6091/19 пров. № А/857/6727/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
судді-доповідача                                                                 Шинкар Т.І.,
суддів                                                                                   Обрізка І.М.,
                                                                                             Онишкевича Т.В.,
секретаря судового засідання                                            Чопко Ю.Т., 
розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області (головуючий суддя Бойчук П.Ю.), ухвалене в спрощеному позовному провадженні в м.Ковелі 28 квітня 2020 року у справі №159/6091/19 за позовом ОСОБА_1 до Заступник начальника Волинської митниці ДФС Герман Василь Миколайович про скасування постанови про накладення адмінстягнення,

В С Т А Н О В И В:

24.10.2019 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до заступника начальника Волинської митниці ДФС Германа Василя Миколайовича просив скасувати постанову у справі про порушення митних правил №2558/20500/19 від 16.10.2019 та закриття провадження у справі.
Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 квітня 2020 року позов задоволено.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що митні декларації декларантом подані відповідачу у 2017-2018 році, а тому на час винесення оскаржуваної постанови вже закінчилися встановлені законодавством строки накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних прави. Суд першої інстанції зазначив, що винесена постанова не відповідає положенням Митного кодексу України, оскільки винесена з пропущенням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої диспозицією статті 485 Митного кодексу України.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Волинська митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 квітня 2020 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що тара, яка не придатна для повторного використання не підпадає під визначення «упаковки» в тому значенні, в якому це поняття застосовується в Додатку 3 до Стамбульської Конвенції. Вказує, що позивач під час митного оформлення вчинив протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів. Скаржник зазначає, що при розгляді справи про порушення митних правил відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства.
Учасники справи в судове засідання 10.09.2020 не з`явилися, явку повноважних представників не забезпечили, належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи з врахуванням статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), що відповідно до частини 2 статті 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до положень статті 229 та статті 230 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, секретарем забезпечено ведення протоколу судового засідання.
Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що 16.10.2019 заступником начальника Волинської митниці ДФС винесено постанову в справі про порушення митних правил №2558/20500/19, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні митних правил, передбаченим статтею 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 285809,13 грн.
В постанові зазначено, що ОСОБА_1 під час митного оформлення товарів за митними деклараціями від 06.10.2017 №UА205040/2017/016041, 20.10.2017 №UА205040/2017/017157, 18.11.2017 №UА205040/2017/019359, від 26.12.2017 №UА205040/2017/021964 та від 13.04.2018 №UА205040/2018/009434 вчинено протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, зокрема - неправомірно застосовано умовне повне звільнення від оподаткування при поміщенні у митний режим «тимчасове ввезення» товарів: «Мішки паперові для упакування деревного вугілля», що спричинило несплату ТОВ «КАРБОНІС» до державного бюджету України митних платежів в сумі 95 269,71 грн., чим вчинено правопорушення, передбачене статтею 485 Митного кодексу України.
Вважаючи вказану постанову протиправною, такою, що підлягає скасуванню ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Статтею 485 Митного кодексу України, в редакції чинній на час ввезення товару позивачем, (далі - МК України) встановлено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.
Для притягнення до відповідальності, згідно з статтею 485 МК України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку, неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості, вини у формі прямого умислу, а також наявність в діях особи особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру.
Відповідно до частини 1 статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
За змістом статті 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
При цьому, статтею 485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати митних платежів, що вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості.
Згідно з частиною 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Відповідно до частини 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Частиною 2 статті 264 МК України встановлено, що митна декларація та інші документи подаються органу доходів і зборів в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати органу доходів і зборів оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.
З метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам орган доходів і зборів здійснює перевірку митної декларації. Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. (частини 5, 6 статті 264 МК України).
Відповідно до частини 5 статті 255 МК України митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання і на паперовому носії.
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що за період з 01.04.2016 по 31.03.2019 ТОВ «КАРБОНІС» здійснено митне оформлення товарів в митному режимі «тимчасове ввезення» за вісьмома митними деклараціями типу ІМ31ДЕ, з них - в зоні діяльності Волинської митниці ДФС - п`ять митних декларацій типу ІМ31ДЕ, а саме: від 06.10.2017 №UA205040/2017/016041, від 20.10.2017 №UA205040/2017/017157, від 18.11.2017 №UA205040/2017/019359, від 26.12.2017 №UA205040/2017/021964 та від 13.04.2018 №UA205040/2018/009434 загальною фактурною вартістю 2 619 476, 39 грн. за кодом згідно УКТ ЗЕД: 4819 40 00 00 - мішки пусті паперові для упакування деревного вугілля.
Відповідно до граф 14, 54 митних декларацій: від 06.10.2017 №UA205040/2017/016041, від 20.10.2017 №UA205040/2017/017157, від 18.11.2017 №UA205040/2017/019359, від 26.12.2017 №UA205040/2017/021964 та від 13.04.2018 №UA205040/2018/009434 декларування вищевказаного товару здійснював декларант ОСОБА_1 . Ввезення упаковочної тари (мішки паперові), для подальшого упакування їх деревним вугіллям і обов`язковою відправкою даних паперових мішків з деревним вугіллям на адресу постачальника тари (паперових мішків) за перевірений період здійснено ТОВ «КАРБОНІС» на підставі 4-х зовнішньоекономічних контрактів.
Митне оформлення за вказаними вище митними деклараціями розпочато з моменту подання таких митному органу та завершене: по митній декларації №UA205040/2017/016041 - 06.10.2017, по митній декларації № UA205040/2017/017157 - 20.10.2017, по митній декларації № UA205040/2017/019359 - 18.11.2017, по митній декларації № UA205040/2017/021964 - 26.12.2017, по митній декларації №UA205040/2018/009434 - 13.04.2018, що скаржником не заперечується.
Таким чином, з моменту початку митного оформлення в розпорядженні Волинської митниці ДФС в повному обсязі були наявні всі необхідні документи, подані ТОВ «Карбоніс» для митного оформлення товарів, зі змісту яких можна було встановити, що Товариством обрано митний режим «тимчасового ввезення», а також те, чи може обраний режим застосовуватись до ввезеного товару. Будь-які докази щодо фальсифікації поданих до митного оформлення в Україні документів, їх недійсності чи недостовірності в матеріалах справи відсутні.
Водночас, актом від 05.06.2019 № 1153/17-00-14-07-05/ НОМЕР_1 «Про результати документальної планової виїзної перевірки дотримання Товариством з обмеженою відповідальністю «КАРБОНІС» вимог законодавства України з питань державної митної справи за період з 01.04.2016 по 31.03.2019» встановлено, що декларант під час митного оформлення товарів за митними деклараціями: від 06.10.2017 №UA205040/2017/016041, від 20.10.2017 №UA205040/2017/017157, від 18.11.2017 №UA205040/2017/019359, від 26.12.2017 №UA205040/2017/021964 та від 13.04.2018 №UA205040/2018/009434 вчинив протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, зокрема неправомірно застосував умовне повне звільнення від оподаткування при поміщенні у митний режим «тимчасове ввезення» товарів: «Мішки паперові для упакування деревного вугілля», що спричинило несплату ТОВ «КАРБОНІС» до державного бюджету України митних платежів в сумі 95 269,71 грн., чим вчинено правопорушення, передбачене статтею 485 МК України.
17.09.2019 посадовою особою Волинської митниці ДФС складено протокол про порушення митних правил №2558/20500/19 за статтею 485 МК України та розгляд справи призначено на 16.10.2019. Під час розгляду справи 16.10.2019 винесено постанову №2558/20500/19 у відповідності до якої позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил передбачених статтею 485 МК України та накладене стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.
Згідно з частиною 1 статті 467 МК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.
Відповідно до статті 491 МК України підставами для порушення справи про порушення митних правил є: 1) безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил; 2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що здійснюють види контролю, зазначені у частині першій статті 319 цього Кодексу; 3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що фіксація правопорушення у відповідному протоколі про адміністративне правопорушення є наслідком відповідних дій посадових осіб з перевірки наявності в діях особи складу правопорушення та наявності підстав для притягнення такої особи до адміністративної відповідальності. Ці дії посадових осіб можуть вчинятися лише після виявлення правопорушення, тобто встановлення певного факту та загальних ознак вчиненого діяння.
При цьому, як зазначено Верховним Судом у постанові від 09 липня 2020 року у справі №640/20172/16-а статтею 467 Митного кодексу України встановлено строки накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил. Диспозиція статті 485 Митного кодексу України передбачає декілька варіантів об`єктивної сторони правопорушення, і порушення, що встановлене митним органом щодо позивача (заявлення в митній декларації неправдивих відомостей щодо визначення митного режиму і як наслідок застосування пільги по сплаті митних платежів) не носить триваючого характеру, оскільки є вчиненим з моменту подання відповідної декларації. Тобто, у даному випадку з моменту подання декларації ймовірно протиправні дії більше не вчиняються, відтак інкримінований позивачу склад діяння не носить триваючого характеру.
Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що строк притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 485 МК України сплив, оскільки часові рамки вчинення позивачем порушення митних правил, яке ставиться йому у вину митним органом, - жовтень, листопад, грудень 2017 року, а моментом виявлення такого - червень 2019 року.
При цьому, з матеріалів справи не вбачається, а судом першої інстанції не встановлено, що з моменту завершення митного оформленні і до отримання акта від 05.06.2019 №1153/17-00-14-07-05/ НОМЕР_1 , скаржником як суб`єктом владних повноважень, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері митної справи, перевірялись обставини за яких позивачем ввезено товар в режимі «тимчасового ввезення», а також що подальші висновки щодо допущення позивачем порушень митного законодавства зроблені на підставі документів (інформації), які не були подані під час митного оформлення товару та не могли бути відомі відповідачу.
Аналізуючи вимоги частини 1 статті 486, статті 489 МК України, щодо з`ясування обставин кожної справи та вирішення її з дотриманням вимог закону, приписів частини 1 статті 466 МК України, щодо застосування адміністративного стягнення за порушення митних правил не інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України, частини 1 статті 531 МК України, щодо підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, оскільки з моменту вчинення правопорушення та до моменту винесення оскаржуваної постанови в справі про порушення митних правил сплинуло більше ніж шість місяців, тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що таке стягнення накладено поза межами строків, передбачених статтею 467 Митного кодексу України, що у свою чергу виключає можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та накладення на нього адміністративного стягнення.
Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
З огляду на викладене, враховуючи положення ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції, надаючи правову оцінку аргументам сторін, приходить переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви протиправності винесення постанови в справі про порушення митних правил №2558/20500/19 від 16.10.2019 та притягнення позивача до адміністративної відповідальності, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
Керуючись статтями 230, 250, 272, 286, 308, 310, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 квітня 2020 року у справі № 159/6091/19 - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач	 	Т. І. Шинкар 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Т. В. Онишкевич  	
Повне судове рішення оформлене суддею-доповідачем 16.09.2020 згідно з ч.3 ст.321 КАС України