ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 червня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/9568/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
за участю секретаря судового засідання Комар Н.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі
апеляційну скаргу  Дніпровської митниці Держмитслужби
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року (головуючий суддя Неклеса О.М.)
у справі  № 160/9568/19
за позовом   товариства з обмеженою відповідальності «Торгова Група «ТНП»
до  Дніпровської митниці Держмитслужби
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної казначейської служби у Дніпропетровській області
про  визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови, зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгова Група «ТНП» звернулось до суду з позовом до Дніпропетровської митниці, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA110000/2019/500075/2 від 10.06.2019 року та картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110190/2019/00102 від 10.06.2019 року;
- зобов`язати відповідача прийняти і подати для виконання Головному управлінню Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області висновок про повернення з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова Група «ТНП» надмірно сплачених: податку на додану вартість та ввізного мита в сумі 99 434,78 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем надано всі необхідні документи для визначення митної вартості за ціною зовнішньоекономічного контракту, які не мали розбіжностей і містили усі необхідні відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості за заявленим методом. Усі виявлені відповідачем розбіжності є необґрунтованими, але для їх усунення позивач надавав додаткові документи, які безпідставно не були прийняті відповідачем до уваги. Також позивач вважає безпідставним та необґрунтованим визначення відповідачем скоригованої митної вартості, виходячи з інформації щодо імпортних операцій ЄАІС ДФС України, з огляду на те, що наявність в базі даних інформації про те, що товар, який задекларовано та ввезено в Україну за іншою вартістю, ніж встановлено позивачем, за відсутністю інших, визначених законом підстав, не може бути підставою для коригування митної вартості товару, ввезеного позивачем, оскільки з бази даних не вбачається умови договору, між ким він укладався, при цьому безліч обставин можуть впливати на піну товару (його характеристика, виробник, умови і обсяги поставки, наявність знижок), адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономної волі і свободи договору. Також позивач звернув увагу на те, що позивачем у вересні 2018 року був розмитнений аналогічний товар, за умовами цього ж Договору, від того ж самого експортера, ціна зазначеного товару була визначена навіть нижче ніж в даному випадку, однак у митного органу при здійсненні митного контролю в даному випадку не виникло жодних сумніві щодо вартості товару, товар був розмитнений за ціною, що визначена декларантом.  
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.02.2020 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA110000/2019/500075/2 від 10.06.2019 та картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110190/2019/00102 від 10.06.2019. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Суд дійшов висновку про безпідставність доводів відповідача, що надані позивачем в ході митного оформлення товарів документи містили розбіжності, які не дали змоги задекларувати товари за ціною договору. Суд встановив, що у наданих позивачем документах відсутні розбіжності, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи, надані позивачем, містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги про повернення надмірно сплаченого мита, суд зазначив, що позивач не надано доказів звернення до митниці із відповідною заявою разом з документами, що підтверджують суму надмірно сплачених платежів.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить  скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову. В апеляційній скарзі зазначає, що враховуючи зазначені в повідомленнях митниці результати перевірки документів, наданих до митного оформлення оцінюваної партії товару за ЕМД від 28.05.2019 № UA110190/2019/505014, відсутність документального підтвердження повноти включення витрат відповідно до положень ч.10 ст.58 МК України, відсутність у додатково наданих в рамках процедури консультації документах відомостей, що спростовують зазначені розбіжності, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований відповідно п.2. ст.58 МК України, п.6 ст.54 МК України. У ході здійснення співставлення встановлено наявність інформації щодо митного оформлення товару «кухонне приладдя зі скла - кришки для кухонного посуду», співставного з оцінюваним з урахуванням опису   країни походження - Китай, якісних характеристик (діаметр), обсягів ввезення, випущеного у вільний обіг за ЕМД від 10.05.2019 №UA500170/2019/11473 на рівні 1,8044 дол./шт. З урахуванням положень чинного законодавства, митна вартість оцінюваного товару скоригована за другорядним методом визначення митної вартості - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МК України та ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) органом доходів та зборів митній вартості товару за ЕМД від 10.05.2019 № UA500170/2019/11473 на рівні 1,8044 дол./шт. У зв`язку з неможливістю застосування митної вартості, заявленої декларантом, з урахуванням вищезазначеного, відповідно до норм чинного законодавства, прийнято рішення про коригування митної вартості від 10.06.2019 року№UA110000/2019/500075/2. У зв`язку з прийняттям митницею рішення про коригування митної вартості товару, позивачу було відмовлено в митному оформленні та обґрунтовано видано картку відмови від 10.06.2019 № UA110190/2019/00102.
В судовому засіданні представники сторін підтримали наведені сторонами доводи в обґрунтування своїх позицій щодо спірних правовідносин. 
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився,  про час і місце судового засідання третя особа повідомлена судом належним чином. Неявка представника третьої особи в судове засідання не перешкоджає розгляду справи згідно ч.2 ст.313 КАС України. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке. 
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи,  між ТОВ «ТГ «ТНП» (покупець) та «NINGBO XINBEI IMPORTS AND EXPORTS CO., LTD» Китай (продавець) укладений зовнішньо-економічний контракт від 11.04.2018 № 18ХВ-М001, в межах якого на адресу позивача надійшов  товар - вироби з безбарвного, механічно обробленого скла, кришки скляні в асортименті торгівельної марки MARTEX. Виробник - «NINGBO XINBEI IMPORTS AND EXPORTS CO., LTD».
Відповідно до п. 2.1 Контракту, ціна на товар встановлюється в доларах США на умовах FOB NINGBO та вказується у специфікаціях на відповідну поставку.
Ціна на товар включає вартість самого товару, вартість експортного пакування і маркування, транспортування до порту відправки, навантажувальних робіт, витрат по оплаті митного оформлення і інші витрати в країни  експорту.   
Згідно з п. 6.1. Контракту, оплата за партію товару здійснюється на умовах (якщо інше не передбачено у відповідній Специфікації): 20% передплата при розміщенні замовлення; 80% балансовий платіж по відповідному інвойсу не пізніше 30 днів від дати виходу товару з порту відвантаження і після отримання Покупцем копії коносамента. Датою виходу товару з порту відвантаження вважати дату, вказану у коносаменті.
Крім того, між ТОВ «ТГЛ Україна»  та позивачем укладений Договір транспортного експедирування №22112018 від 22.11.2018, відповідно до умов якого ТОВ «ТГЛ Україна» бере на себе зобов`язання за винагороду виконувати або організовувати комплекс послуг з транспортно-експедиційного обслуговування і організації перевезень. Послуги надаються на підставі заявки, що містить відомості, в т.ч. щодо вартості наданих послуг.
28.05.2019 позивач шляхом подання митної декларації №UA110190/2019/505014 звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС для митного оформлення товару - вироби з безбарвного, кальцій натрій сілікатного, механічного обробленого скла: кришка скляна діаметром 26 см та 28 см з бакелітовою ручкою для сковороди, Торговельна марка Martex, виробник – «NINGBO XINBEI IMPORTS AND EXPORTS CO., LTD».
Митна вартість товару заявлена за основним методом - за ціною договору, відповідно до ст. 58 Митного кодексу України.
На підтвердження митної вартості позивачем подано документи, а саме:
- Сертифікати якості (Certificate of quality) б/н від 02.04.2019;
- Пакувальний лист (Packing list) б/н від 02.04.2019;
- Рахунок - проформа (інвойс) (Proforma invoice) 19ХВ-М0001 від 11.01.2019;
- Рахунок - фактура (інвойс) (Commercial invoice) 19ХВ-М0001 від 02.04.2019;
- Коносамент (Bill of lading) MRFB19041302 від 14.04.2019;
- Накладна ЦІМ (СІМ consignment note (rail) 4213423 від 26.05.2019;
- Сертифікат про походження товару форми A (Certificate of origin form A (GSP) GD GDDGMY1124170 від 18.04.2019;
- довідка транспортних витрат №TG0020 від 20.05.2019;
- Платіжний документ, що підтверджує вартість товару SWIFT від 04.02.2019;
- Платіжний документ, що підтверджує вартість товару SWIFT від 19.04.2019;
- Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги СФ-10148 від 20.05.2019;
- Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги СФ-10149 від 20.05.2019;
- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Додаткова угода №1 від 26.07.2018;
- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Специфікація №0003 від 11.01.2019;
- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі - продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються №18ХВ-М001 від 11.04.2018;
- Договір (контракт) про перевезення 22112018 від 22.11.2018;
- Митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів.
За наслідками опрацювання наданих декларантом документів митницею встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, містять розбіжності та не містять повних відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підтягає сплаті за товари, у  зв`язку з чим митниця через засоби електронного зв`язку надіслала товариству повідомлення №1 - №4 про необхідність подання додаткових документів відповідно до ч.3 ст.53 МК України.
Позивачем на вимогу митного органу подані додаткові документи разом із письмовими поясненнями.
За результатом проведеної митної оцінки та проведених консультації між органом доходів і зборів та декларантом митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від   10.06.2019 №UA110000/2019/500075/2, згідно якому митним органом митна вартість товару визначена із застосуванням методу визначення митної вартості товару – 2 ґ (резервний метод) відповідно до ст. 64   МК України та складено  картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110190/2019/00102.
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про протиправність оскаржуваного рішення та картки відмови відповідача.
За правилами ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, міститься в частині 2 статті 53 Митного кодексу України, а саме:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких міститься у вказаній нормі. 
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
За правилами ч.6 ст. 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Таким чином,  право митного органу на витребування додаткових документів виникає тільки за наявності певних підстав для обґрунтованих сумнівів щодо достовірності поданих декларантом відомостей про митну вартість товару, а саме: якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому у митного органу наявні повноваження щодо перевірки правильності визначення митної вартості товарів, тобто правильності визначення саме числових значень, які стосуються складових митної вартості товару і які значаться у документах, що відповідно до ч.2 ст.53 МК України підтверджують цю митну вартість.
Тобто такі розбіжності (ознаки підробки, недостатність відомостей, невідповідність) повинні бути наявними саме у тих документах, що підтверджують митну вартість товарів.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
За правилами ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно ч.6 ст.54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Таким чином, наведені правові норми в їх сукупності свідчать, що для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю у митного органу повинні бути наявними обґрунтовані причини, якими б обумовлювалась неможливість визначення митної вартості товару, що ввозиться, за визначеним декларантом методом, у спірному випадку за ціною договору (основний метод) відповідно до ст.58 МК України.
Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, наведені у статті 57 МК України.
Згідно даної статті такими методами є 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до ст.64 Митного кодексу України резервний метод визначення митної вартості товарів полягає в наступному.
У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у  статтях 58-63  цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями  Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:
1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;
2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;
3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;
4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень  статті 63  цього Кодексу;
5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;
6) мінімальної митної вартості;
7) довільної чи фіктивної вартості.
У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.
При цьому, митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, зокрема, ч.6 ст.54 МК України, яка, як зазначено вище, визначає підстави, за наявності яких митний орган відмовляє декларанту у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, а відомості, які містяться в ЄАІС ДМСУ, мають допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.
За визначенням, наведеним у статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За приписами ч.ч.1, 2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається декларантом відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст.58 глави 9 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У відповідності до частини 4 вказаної статті митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
В свою чергу, за визначенням, наведеним у ч.5 ст.58 МК України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно ч.ч.6, 8, 9 ст.58 МК України платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця.
Термін «ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті» стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.
Розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.
Відповідно до ч. 10 статті 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:
1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;
2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;
3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;
4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;
5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;
6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;
7) витрати на страхування цих товарів.
З наведених норм випливає, що митною вартістю товарів являється по суті загальна сума всіх платежів, здійснених покупцем товарів, що імпортуються, продавцю таких товарів за контрактом.
Відповідно до ч.1 ст.58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи (ч.ч.2, 3 ст.58 МК України).
Отже орган доходів і зборів наділений законодавцем повноваженнями щодо перевірки правильності визначення митної вартості товарів, тобто правильності визначення саме числового значення і саме складових митної вартості товару, заявленого декларантом до митного оформлення, а також щодо перевірки достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, та відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у вказаній нормі.
Судом встановлено, що в спірному випадку декларантом для підтвердження обґрунтованості заявленої у деклараціях митної вартості товару подані документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, при цьому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що подані позивачем документи для митного оформлення давали змогу відповідачу визначити митну вартість товару за ціною договору.
В рішенні про коригування митної вартості №UA110000/2019/500075/2 від 10.06.2019   та повідомленнях, які направлялись позивачу, митниця зазначила про виявлені під час митного оформлення товарів розбіжності, які на її думку унеможливили митне оформлення задекларованих товарів за основним методом і стали підставою для здійснення коригування.
Так, 29.05.2019 державним інспектором митниці направлено декларанту повідомлення №1 із зазначенням сумнівів митного органу щодо заявленої вартості товарів декларантом, а саме:
- відповідно до п.2.2.,2.3. Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, з урахуванням положень ст.254 МК України, необхідно забезпечення декларантом перекладу документів українською мовою (рахунок-проформа, інвойс, сертифікат якості) для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій;
- виявлено відмінності в сертифікаті про походження товару, який містить відомості про іншу компанію «Dongguan City Mixingke Trading Co., LTD China» як постачальника (відправника) товару, оскільки відомості про вказану компанію не заявлялись до митного контролю та відсутні у наданих декларантом документах;
- відповідно до ДМВ, вартість навантажувально - розвантажувальних робіт не включена до розрахунку заявленої митної вартості товару. Враховуючи зазначене та відсутність у наданих рахунках експедитора відомостей щодо місця понесення зазначених витрат, унеможливлено підтвердження повноти включення до заявленого рівня митної вартості витрат;
- відсутня копія митної декларації країни відправлення з перекладом, а також заявка до договору транспортного експедирування;
- пунктом 7.1. контракту передбачено, що продавець забезпечує, а покупець отримує ексклюзивні права продажу на товар продавця, сторони контракту погоджують перелік ексклюзивного товару шляхом підписання двосторонніх додатків до контракту з зображенням (описом, схемою) товару та погодженням асортименту товару з посиланням на нормативно-технічний документ по його виробництву, проте вказаний документ позивачем до митного контролю не надано;
- враховуючи положення договору 22.11.2018 №22112018, відомості щодо дати складання рахунків експедитора, відмітки на вказаних документах щодо кінцевого терміну їх оплати - до 24.05.2019, оплата за транспортно-експедиційні послуги повинна бути здійснена, проте банківські платіжні документи до митного оформлення не були надані.
На зазначене повідомлення позивачем надано відповідь №30052019/А від 30.05.2019 з відповідними поясненнями, а також надані додаткові документи:  додаткову угода №2 від 01.02.2019 до контракту від 11.04.2018; лист - пояснення від постачальника від 30.05.2019 про те, що «NINGBO X1NBEI IMPORTS AND EXPORTS CO.,LTD» попросило агентську компанію «Dongguan City Mixingke Trading Co., LTD China» подати заявку на отримання Форми А для них від імені їхньої компанії; копію митної декларації країни відправлення з перекладом; заявку від 03 квітня 2019 року до договору транспортного експедирування; лист ТОВ «ТГЛ Україна» від 30.05.2019 з поясненнями, що навантажувально-розвантажувальні роботи вартістю 8437,82 грн. були проведені на митній території України.
30.05.2018 митницею  складено та направлено декларанту повідомлення №2, в якому митний орган зазначив, що: додатково надана митна декларація країни відправлення містить посилання на товаротранспортний документ №588963314, відомості про який не заявлялись до митного оформлення та не надано до митного контролю; враховуючи відсутність відомостей щодо періоду здійснення транспортування контейнеру/відомостей щодо замовника транспортування/посилань на реквізити транспортних перевізних документів, унеможливлено ідентифікацію відомостей, наведених у листі ТОВ «ТГЛ Україна» з перевезенням оцінюваної партії товару; наданий «NINGBO XINBEI IMPORT AND EXPORT CO., LTD.» лист не містить документально підтверджених даних, що підтверджують наявність договірних відносин між постачальником та компанією «Dongguan city Mixingke Trading Co LTD.», яка здійснила подання заявки на отримання сертифікату про походження форми А;   листом ТОВ «ТГЛ Україна» від 30.05.2019 зазначено про здійснення оплати протягом 30 днів з дати прибуття судна в порт, проте надані до митного оформлення рахунки експедитора містять відмітки щодо кінцевого терміну їх оплати - до 24.05.2019.
На зазначене повідомлення позивачем надано відповідь №04.06.2019/А від 04.06.2019, в якій позивач зазначив про неправомірність дій митного органу в частині витребування документів без обґрунтованих пояснень щодо кожного з них. Також позивач разом із відповіддю від 04.06.2019 надав додаткові документи, а саме: лінійний коносамент №588963317, номер якого вказаний в митній   декларації країни відправлення; лист роз`яснення ТОВ «ТГЛ Україна» від 31.05.2019 року щодо рахунків експедитора і нові рахунки від 20.05.2019 року №СФ-10148, №СФ-10149.
Стосовно доводів митниці про надання перекладу документів українською мовою суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до  ст.254 Митного кодексу України  документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.
Незважаючи на відсутність прямої вказівки чинного законодавства на необхідність перекладів усіх документів, що подаються при митному оформленні товарів, у тому числі визначенихї відповідачем  документів, позивачем були надані переклади усіх поданих до митного контролю документів, що підтверджується долученими до матеріалів справи листами-відповідями на повідомлення митного органу, а також копіями перекладів документів, які зазначає відповідач. 
З приводу доводів митниці про наявність відомостей в сертифікаті про походження про іншу компанію «Dongguan City Mixingke Trading» як постачальника (відправника) товару, апеляційний суд  з огляду на умови укладеного позивачем зовнішньоекономічного контакту та подані позивачем документи в їх сукупності апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що поданий позивачем під час митного оформлення товару  лист - пояснення від 30.05.2019 від постачальника про те, що «NINGBO XINBEI IMPORTS AND EXPORTS CO.,LTD» попросило агентську компанію «Dongguan City Mixingke Trading Co., LTD China» подати заявку на отримання форми А для них від імені їхньої компанії, є належним документом, який підтверджує відсутність будь-який взаємовідносин позивача із вказаною компанією, які б впливали на вартість товару. Інші відомості з приводу даної компанії позивач подати не мав та не має можливості, оскільки жодних договорів позивач з агентською компанією не укладав. 
Що стосується тверджень митниці про відсутність копії митної декларації країни відправлення з перекладом та заявки до договору транспортного експедирування, судом встановлено, то ці документи були надані позивачем, тому ці доводи відповідача не можуть слугувати підставою для коригування митної вартості товарів.
З приводу доводів митниці в апеляційній скарзі, що додатково надана копія митної
декларації країни відправлення містить посилання на товаротранспортний документ №588963317,
відомості про який не заявлялись до митного оформлення та який до митного контролю не надано, апеляційний суд вважає, що таке твердження не відповідає фактичним обставинам, оскільки зазначений цей був наданий разом із відповіддю на повідомлення митниці під час декларування, що підтверджується матеріалами справи. 
Щодо доводів відповідача з посиланням на п. 7.1 контракту про отримання покупцем ексклюзивних прав продажу на товар продавця, суд першої інстанції також вірно встановив і це не спростовується сторонами, що додатковою угодою №2 від 01.02.2019 до контракту №18ХВ-М001 від 11.04.2018 змінено зазначений пункт контракту, про що позивач подав митниці відповідні документи. З урахуванням внесених до п.7 контракту змін  вимоги позивача щодо необхідності надання двосторонніх додатків до контракту з зображенням (описом, схемою) товару та погодженням асортименту товару з посиланням на нормативно-технічний документ по його виробництву є безпідставними. 
Щодо доводів відповідача про відсутність у наданих рахунках експедитора відомостей щодо місця понесення витрат, що унеможливило підтвердження повноти включення до заявленого рівня митної вартості витрат позивач подав митниці лист ТОВ «ТГЛ Україна» від 30.05.2019 з поясненнями, що навантажувально-розвантажувальні роботи контейнера №MRKU7682204 вартістю 8437,82 грн. проведені на митній території України, тому ці витрати не є складовою митної вартості товару.
Також слід врахувати, що на момент декларування не наступив строк сплати, а саме: згідно п. 3.1 Договору експедирування Замовник здійснює оплату послуг Експедитора протягом 30 календарних днів з дати прибуття судна в Одеській /Южний/Чорноморський (Іллічвський) морський торговельний порт. Судно прибуло в порт Южний 20 травня 2019 року, тому строк для оплати станом на дату декларування товарів не настав.
З приводу того, що за твердженням відповідача на рахунку експедитора міститься кінцевий термін сплати - до 24.05.2019, апеляційний суд, виходячи із форми та змісту рахунку, погоджується з позивачем, що під даною датою розуміється кінцевий термін дії саме цього рахунку як бухгалтерського документу – підстави для проведення відповідного платежу, і по закінченню його терміну за домовленістю сторін може бути виданий інший, новий рахунок, що ні в якому разі не змінює умов Договору експедирування та не порушує приписів чинного митного законодавства.
Також суд першої інстанції вірно зазначив, що в наданому митниці додатково  листі ТОВ «ТГЛ Україна» від 31.05.2019 пояснення в повній мірі підтверджують доводи позивача з приводу відсутності факту оплати експедиторських послуг на момент подання митної декларації, що свідчить про відсутність у відповідача підстав для витребування відповідних документів про їх сплату.
Також судом встановлено, що  товаротранспортний документ №588963314, про відсутність якого зазначено митницею у повідомленні №2, надано разом з відповіддю позивача, що свідчить про усунення позивачем наведеної розбіжності, тому вона не може бути підставою для коригування митної вартості товарів.
04.06.2019 державним інспектором митниці  направлено декларанту повідомлення №3, в якому інспектор вважає порушенням той факт, що рахунки, які були надані декларантом з попередньою відповіддю містять відомості про термін оплати - до 19.06.2019, а тому до митного оформлення надано дві копії розрахунків, що містять однакові реквізити та різні відомості щодо умов оплати. Також зазначив, що наданий до митного контролю коносамент №MAEU588963317 містить посилання на відправника - компанію Qifeng International Logistics (Shanghai) Co., LTD, відомості про яку до митного контролю не заявлялись.
На це повідомлення позивач надав відповідь №06.06.2019/А від 06.06.2019, в якій зазначив, що ним були надані всі передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України документи для підтвердження митної вартості за ціною договору. Одночасно ще раз надав пояснення, з чим погодився суд першої інстанції, що рахунок на оплату не може змінювати й не змінює умов договору №22112018 від 22 листопада 2018 року, а надані письмові пояснення експедитора належним чином підтверджують відсутність факту оплати експедиторських послуг на момент подання митної декларації, що свідчить про відсутність у відповідача підстав для витребування відповідних документів про їх сплату.
При цьому, суд першої інстанції вірно встановив, що не є порушенням той факт, що до митного оформлення надано дві копії розрахунків, що містять однакові реквізити та різні відомості щодо умов оплати, оскільки письмовими поясненнями експедитора надано обґрунтовані роз`яснення з цього питання.
Щодо інших тверджень  митного органу в повідомленні № 3 позивачем надані пояснення, що згідно комерційної практики в домашньому коносаменті (в цьому випадку коносамент номер №MRFB 19041302) вказуються відправник і отримувач вантажу у відповідних графах, в лінійному коносаменті (в даному випадку коносамент 588963317) можуть вказуватись і вказуються експедитор відправника і експедитор отримувача вантажу.
Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що виявлені митницею з цього приводу розбіжності не впливають на визначення митної вартості товарів і не можуть бути підставою для її коригування.
Як зазначено вище, право митного органу на витребування додаткових документів (відповідно до ч.ч.3, 4 ст.53 Митного кодексу України) виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно ч. 2  ст. 53 Митного кодексу України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.
При цьому суд першої інстанції вірно зазначив, що витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені  статтею 53 Митного кодексу України. 
В спірному випадку надані ТОВ «ТГ «ТНП» документи для проведення митних оформлень підтверджують заявлену митну вартість товарів за основним методом (за ціною договору), виявлені відповідачем розбіжності та неточності були усунуті позивачем в повному обсязі додатковими документами та письмовими поясненнями, які надавались у відповідь на повідомлення митного органу, а ті розбіжності, які стали підставою для прийняття спірного рішення є формальними та несуттєвими, які не впливають на рівень заявленої митної вартості, тому доводи відповідача про те, що подані позивачем документи не дозволяли у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів та відомості щодо їх ціни, не відповідають встановленим фактичним обставинам справи.
Виходячи з фактичних обставин, позивачем  при декларуванні митної вартості товару за зовнішньоекономічним контрактом від 11.04.2018 № 18ХВ-М001 зазначені усі складові числового значення митної вартості, а відповідачем не доведено, що позивачем неправильно здійснено розрахунок, до декларації внесені недостовірні або неточні відомості, надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості, що є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару, обраного позивачем, і розцінено митницею як заниження позивачем митної вартості. 
Отже, є вірним висновок суду першої інстанції, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA110000/2019/500075/2 від 10.06.2019 та картка відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110190/2019/00102 від 10.06.2019  є протиправними та підлягають скасуванню.
Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують. 
Судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.  
Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322  Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.  
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року у справі №160/9568/19 залишити без змін.  
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко