ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 серпня 2020 року м. Харків
Справа № 645/789/20 
Провадження № 22-ц/818/4225/20
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кругової С.С.,
суддів  Тичкової О.Ю., Бурлака І.В.,
Учасники справи :
Позивач:  ОСОБА_1 ,
Відповідач: ОСОБА_2 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в місті Харкові, апеляційну скаргу  ОСОБА_3 , яка діє в інтересах  ОСОБА_1 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07 липня 2020 року, постановлену суддею Федоровою О.В.,
у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики, 
в с т а н о в и в :
У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому, з урахуванням уточнень, прийнятих судом до розгляду, просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договорами позики від 14.02.2017 року, 22.02.2017 року, 01.03.2017 року та 24.04.2017 року та договорами про відступлення права вимоги від 04.02.2020 року в загальному розмірі 500000,00 грн., з яких: 114867,12 грн. сума позики (сума позики за договором 14.02.2017 року, 22.02.2017 року, 01.03.2017 року, 24.04.2017 року); 96677,12 грн. (штраф за договорами від 14.02.2017 року, 22.02.2017 року, 01.03.2017 року, 24.04.2017 року); 288455,76 грн. (відсотки річних за договорами від 14.02.2017 року, 22.02.2017 року, 01.03.2017 року, 24.04.2017 року).
07.07.2020 року представник відповідача Мудраченко І.В. звернувся з клопотанням про витребування доказів та зупинення провадження у справі, в якому просив зупинити провадження у справі № 645/789/20 на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, а саме у зв`язку з об`єктивною неможливістю розгляду цієї справи до вирішення іншої справи № 645/6787/18, що розглядається в порядку цивільного судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі . 
В обґрунтування клопотання представник посилався на те, що в матеріалах справи міститься поданий позивачем договір позики від 01.03.2017 року. Натомість в матеріалах справи № 645/6787/18, яка на даний час знаходиться на касаційному перегляді у Верховному суді (ухвала про відкриття касаційного провадження від 16.12.2019 року), знаходиться тотожний договір позики від 01.03.2017 року укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , а також дві розписки про отримання цих коштів. Втім, до матеріалів справи № 645/789/20 жодних розписок позивачем не надано. На думку відповідача, вказане дає підстави вважати, що позивач намагається вдруге стягнути з відповідача кошти за одним і тим же договором.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.07.2020 року зупинено провадження у справі з підстав, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України (об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства).
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду позивач ОСОБА_1 в особі свого представника – адвоката Сінькевича К.Б. звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилалася на те, що ухвала є незаконною та необгрунтованою, постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги вказувала, що суд першої інстанції не зазначив в ухвалі, яким чином розгляд іншої справи унеможливлює розгляд заявлених позовних вимог у даній справі, а також не зазначив, які саме обставини не можуть бути встановлені судом самостійно при вирішенні даної справи та яким чином встановлені в іншій справі обставини вплинуть на оцінку доказів, якими сторони обгрунтовують свої доводи у даній справі, виходячи із предмета і підстав позову.
Вказувала, що посилання суду в ухвалі на взаємопов`язаність двох справ не свідчить про неможливість розгляду даної справи до ухвалення рішення у іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи про усунення перешкод у користуванні житлом, вселення та визначення порядку користування квартирою, суд має достатньо правових підстав для розгляду по суті справи про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Також вказала на те, що саме по собі твердження про неможливість розгляду даної справи до розгляду іншої справи не може бути підставою для застосування п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.
Крім того, як на підставу скасування ухвали посилалася на те, що необгрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу.
За наведених обставин просила скасувати ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.07.2020 року.
Відзив на апеляційну скаргу від відповідача  ОСОБА_2 до суду не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 360 ЦПК України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття провадження.
У відповідності до вимог ст. 360 ЦПК України, судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття провадження учасникам справи роз`яснено право на подання відзиву на апеляційну скаргу та встановлено строк на подання відзиву протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Учасники справи своїм правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися. Також не зверталися до суду з клопотанням про продовження строку для подання відзиву на апеляційну скаргу.
А згідно з ч. 4 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про зупинення провадження розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що предметом апеляційного оскарження є ухвала Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.07.2020 року про зупинення провадження у справі №645/789/20 до розгляду Верховним Судом іншої справи № 645/6787/18, оскільки існує об`єктивна неможливість розгляду цієї через неможливість встановлення чи була предметом спору у справі № 645/6787/18 заборгованість за договором позики від 01 березня 2017 року.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
Така підстава зупинення провадження застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цій справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
Положеннями статті 251 ЦПК України передбачено випадки у разі яких суд зобов`язаний зупинити провадження у справі.
Зокрема, відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.  
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі.
Зупинення провадження у справі не може суперечити принципу ефективності судового процесу, направленого на недопущення затягування розгляду справи.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України, зокрема, під час розгляду цивільних справ №6-1367цс15 та №6-1957цс16.
Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що існує об`єктивна неможливість розгляду даної справи до вирішення цивільної справи №645/6787/18, предметом якої є тотожний договір позики від 01.03.2017 року укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . 
Водночас, суд першої інстанції під час постановлення ухвали, що оскаржується, обмежився лише встановленням факту пов`язаності справи №645/6787/18 з даною справою та відсутністю оригіналу договору позики від 01.03.2017 року та розписок. 
Між тим для правильного застосування положень п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд повинен встановити саме неможливість розгляду даної справи до вирішення іншої, тоді як таких обгрунтувань ухвала суду не містить.
При цьому, суд першої інстанції залишив поза увагою наступне.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернулась з позовом про стягнення грошових коштів за договорами позики від 14.02.2017 року, 22.02.2017 року, 01.03.2017 року та 24.04.2017 року та договорами про відступлення права вимоги від 04.02.2020 року. 
В обгрунтування обставини про отримання грошей відповідачкою ОСОБА_2 позивачка долучила до позовної заяви письмові докази, а саме копії договорів позики від 14.02.2017 року, 22.02.2017 року, 01.03.2017 року та 24.04.2017 року та копії розписок про отримання відповідачкою грошей від 14.02.2017 року, 22.02.2017 року.
З наведеного слідує, що наявність в матеріалах справи доказів, які підтверджують отримання грошей за вищевказаними договорами позики від 14.02.2017 року, 22.02.2017 року, 01.03.2017 року та 24.04.2017 року дозволяє суду встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, та в результаті ухвалити відповідне рішення.
Отже, сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до ухвалення рішення у іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи №645/6787/18, суд першої інстанції у даній справі має достатньо правових підстав для її розгляду та вирішення по суті.
Таким чином, не звернувши уваги на наведені обставини, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав, визначених п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, для зупинення провадження у цій справі.
До того ж, необгрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвалу про зупинення провадження судом постановлено з порушенням норм процесуального права.
Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, що ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження перешкоджає подальшому провадженню у справі, колегія суддів вважає обґрунтованими.
Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, а саме для вирішення питання про відкриття провадження і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 379, 383, 384, 389 ЦПК України,  
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_3 , яка діє в інтересах  ОСОБА_1  - задовольнити.
Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07 липня 2020 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, в силу ст.389 ЦПК України.

Головуючий                                                                 С.С. Кругова

Судді                                                                             О.Ю. Тичкова
                                                                       
І.В. Бурлака