ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2020 року 
м. Харків
Справа №645/7658/18
Провадження №22-ц/818/2237/20
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кругової С.С.,
суддів  Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,
секретаря Каплоух Н.Б.
Учасники справи:
Позивач:   ОСОБА_1 ,
Відповідач:  ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності та виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 21 січня 2020 року, ухвалене суддею Ульяніч І.В.
в с т а н о в и в :
У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до  ОСОБА_2  про припинення права спільної часткової власності та виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності. Просив припинити право спільної часткової власності між ОСОБА_1  та ОСОБА_2  на квартиру  АДРЕСА_1 , виділити ОСОБА_1  в натурі майно, а саме: однокімнатну квартиру, загальною площею 32,5 кв.м., житловою 15,8 кв.м., як окремий об`єкт нерухомого майна, з присвоєнням поштової адреси  АДРЕСА_2 . Виділити ОСОБА_2  в натурі майно, а саме: однокімнатну кватиру, загальною площею 31,0 кв.м., житловою 12,8 кв.м., як окремий об`єкт нерухомого майна, з присвоєнням поштової адреси  АДРЕСА_2 . Звільнити ОСОБА_2  частину квартири, що виділена в натурі  ОСОБА_1 .. Переобладнання квартири здійснити відповідно до варіанту виділу частини квартири згідно висновку ТОВ «Міжрегіональне бюро технічної інвентаризації».
Позов обгрунтовував тим, що сторонам по справі на праві приватної спільної часткової власності належить по Ѕ частці квартири АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради. За вказаною адресою, зареєстровані та фактично мешкають сторони по цій справи. Позивач безпосередньо сплачує комунальні послуги, та користується кімнатами літ.2 та літ. 3, де мешкає та знаходяться його речі. У цих кімнатах він проводив ремонт, вони знаходяться в його особистому користуванні. Приміщення квартири: кухня, вбиральня, ванна кімната, коридор, вбудована шафа знаходяться у загальному користуванні. Відповідач по справі здійснює дії спрямовані на перешкоджання мешкати та вільно розпоряджатися своїм майном.
Відповідно до проведеної ТОВ «Міжрегіональне бюро технічної інвентаризації» висновку та виданого технічного паспорту на квартиру, за технічними показниками, відповідно інструкції щодо проведення поділу і виділу часток нерухомого майна, є можливість здійснення поділу квартири на два окремих об`єкта наступним чином: однокімнатна квартира, загальною площею 31,0 кв.м., житловою 12,8 кв.м., як окремий об`єкт нерухомого майна з присвоєнням поштової адреси АДРЕСА_2 та однокімнатна кватира, загальною площею 32,5 кв.м., житловою 15,8 кв.м., як окремий об`єкт нерухомого майна, з присвоєнням поштової адреси АДРЕСА_2 .

Між сторонами склалися важки стосунки, що тягнуться вже багато років. Останнім часом відносини суттєво загострились. Під час проживання в квартирі між сторонами виникали постійні конфлікти, що стали приводом звернення до правоохоронних органів та за медичною допомогою.

З питань, щодо порушення відповідачем правил користування та умов проживання у квартирі, що перебуває у спільній частковій власності, неодноразово звертались до правоохоронних органів, що є додатковою підставою вважати неможливим проживання разом та користування нерухомістю без виділу частки.

У зв`язку з неможливістю спільного володіння і користування спірною квартирою, а також з метою покращення житлових умов, було неодноразово запропоновано відповідачу продати спільну квартиру і за отримані кошти купити кожному співвласнику окреме житло, але відповідач не погодилась.
Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 21 січня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що позивач не обґрунтував технічну можливість виділити частку нерухомого майна. Таким обґрунтуванням, зазвичай, є висновок судової будівельно-технічної експертизи, позивач самостійно надав звіти технічного обстеження квартири, які на погляд суду є неповними та необгрунтованими. В звітах не зазначено чи передбачає перепланування втручання в несучі конструкції, проведення конкретних переобладнань, відсутній дозвіл на проведення другого входу. Клопотання щодо призначення та проведення судової будівельно-технічної експертизи представник позивача не заявляв.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з`ясовано усі фактичні обставини справи та не досліджено і не надано належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на ті самі обставини, що і при подачі позову. Зазначає, що відповідно до проведеного ТОВ «Міжрегіональне бюро технічної інвентаризації» висновку та виданого технічного паспорту на квартиру, за технічними показниками, відповідно інструкції щодо проведення поділу і виділу часток нерухомого майна, є можливість здійснення поділу квартири на два окремих об`єкта.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від відповідачів не надходив.
Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір і відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що позивач не обґрунтував технічну можливість виділити частку нерухомого майна. Таким обґрунтуванням, зазвичай, є висновок судової будівельно-технічної експертизи, позивач самостійно надав звіти технічного обстеження квартири, які на погляд суду є неповними та необгрунтованими. В звітах не зазначено чи передбачає перепланування втручання в несучі конструкції, проведення конкретних переобладнань, відсутній дозвіл на проведення другого входу. Клопотання щодо призначення та проведення судової будівельно-технічної експертизи представник позивача не заявляв.
Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно)
Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.
Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.
Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.
Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.
Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.
Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.
Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.
Аналогічні висновки зазначені у постанові Верховного Суд України від 16.11.2016 року у справі №6-1443цс16.
Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» № 7 від 04.10.1991 р. із змінами, виділ в натурі частки жилого будинку можливий, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.
Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.02.2018 року, реєстраційний номер 8-18-294120, виданого відділом приватизації житлового фонду Департаменту економіки та комунального майна Управління комунального майна та приватизації виконавчого комітету Харківської міської ради, та Витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.8,9)

Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, позивач та відповідач зареєстровані в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , що належить їм на праві власності. (а.с.7)

Згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна № 30197/-01 від 12.11.2018 року зазначено, що за технічними показниками є можливим здійснення поділу житлової квартири АДРЕСА_1  на два окремих об`єкта за умови влаштування окремого входу, кухні, санвузла, а саме: однокімнатна житлова квартира, загальною площею 32,5 кв.м., житловою 15,8 кв.м., є окремим об`єктом нерухомого майна, частка складає одиницю, та присвоїти поштову адресу АДРЕСА_2 ; однокімнатна житлова кватира, загальною площею 31,0 кв.м., житловою 12,8 кв.м., є окремим об`єкт нерухомого майна, частка складає одиницю, та присвоїти поштову адресу АДРЕСА_2 . За технічними показниками об`єкт може бути поділено. (а.с.6)

Відповідно до Звіту про визначення ринкової вартості нерухомого майна - квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_2 , ринкова вартість становить 829 208 гривень (а.с.23)

Згідно висновків Звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта та можливості його поділу на окремі об`єкти нерухомого майна від 10.10.2019 року, зазначено, що за результатами проведення технічного обстеження об`єкта - житлової квартири за адресою АДРЕСА_2 , встановлено його відповідність вимогам надійності і безпечності експлуатації, пожежним та санітарним нормам і можливість його безпечної експлуатації як окремих об`єктів нерухомості.
Згідно висновків Звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта та можливості його поділу на окремі об`єкти нерухомого майна від 25.11.2019 року, зазначено, що за результатами проведення технічного обстеження об`єкта - житлової квартири за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 63,8 кв.м., поділену на окремі об`єкти нерухомості: однокімнатна житлова квартира, загальною площею 32,5 кв.м., житловою 15,8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; однокімнатна житлова кватира, загальною площею 31,0 кв.м., житловою 12,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено їх відповідність вимогам надійності і безпечної експлуатації, пожежним та санітарним нормам і можливість їх (об`єктів) безпечної експлуатації як окремих об`єктів нерухомості.
Позивач ОСОБА_1 звертався до Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області із заявою про вжиття заходів до ОСОБА_2 через неможливість спільного користування спірною квартирою та перешкоди в цьому зі сторони відповідачки, що підтверджується копією заяви та талона-повідомлення про прийняття заяви. (а.с.10,11)
З висновку Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області за результатами перевірки заяви, вбачається, що між сторонами відбуваються сімейні конфлікти, в діях ОСОБА_2 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173-2 КУПАП. (а.с.12)
Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції,  встановивши характер спірних правовідносин та застосувавши норми права, які їх регулюють, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки наданий позивачем в якості доказу висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна від 12.11.2018 року № 30197/-01, від 10.10.2019 року та від 25.11.2019 року судом не береться до уваги, оскільки такі висновки не дають можливості встановити чи буде частка виділена відповідачу, у разі задоволення прозову, окремою площею, ізольованою від приміщення позивача, чи буде мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення, чи не буде зменшена частка відповідача у разі виділу позивачу вказаної у позові квартири. А також того, що позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, що квартиру можливо поділити в натурі, тобто, що існує технічна можливість переобладнати це приміщення в окремі об`єкти нерухомого майна у розумінні статті 181 ЦК України, влаштувати окремий вхід та здійснити інші пов`язані з цим перепланування, а саме влаштувати санвузел та кухню.
Також позивачем клопотань про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи для з`ясування технічної можливості поділу в натурі квартири на дві ізольовані, позивачем у ході розгляду справи не заявлено.
Доводи апеляційної скарги про те, що  суд першої інстанції безпідставно не взяв до увагу надані висновки щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна та помилково дійшов висновку про відсутність доказів, які б підтверджували технічну можливість виділення, судова колегія відхиляє, оскільки умови виділу у натурі частки із нерухомості, яка перебуває у спільній частковій власності визначені ст. 364 ЦК України, а позивачем не надано доказів можливості виділу часток в натурі з урахуванням наявної технічної можливісті переобладнати це приміщення в окремі об`єкти нерухомого майна у розумінні статті 181 ЦК України, влаштувати окремий вхід та здійснити інші пов`язані з цим перепланування.
ВССУ зазначив, що для виділу частки із спільного нерухомого майна повинна бути технічна можливість, і тому для цього у справі проводяться будівельно-технічні та земельно-технічні експертизи. Поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами. Кількість та розміри виходів повинні відповідати вимогам будівельних норм за видами будинків та споруд. Якщо при поділі відбувається реконструкція та необхідно додержуватися вимог ДБН та санітарних правил. Тому, суд апеляційної інстанції вважає, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів, які підтверджують підстави для задоволення позову.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог та вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ст. 183, 358, 364 ЦК України.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.              
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Заочне рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 21 січня 2020 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду, у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий                                                                 С.С. Кругова

Судді                                                                         О.В. Маміна

                                                                       Н.П. Пилипчук
повний текст постанови
складено 18 вересня 2020 року.