УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 278/2892/16-к
провадження № 51-8943ск18
Верховний Суд колегією суддів 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 13 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 30 травня 2018 року, які постановлені в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016060170001181, за обвинуваченням 
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого у тому АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого, в силу ст. 89 Кримінального кодексу України (далі — КК України),
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Суть питання
За вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 13 вересня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років. 
Апеляційний суд Житомирської області ухвалою від 30 травня 2018 року залишив вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_4 без змін.
Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями засуджений   ОСОБА_5 , в межах строку на касаційне оскарження, звертався до Верховного Суду з касаційними скаргами, за наслідками розгляду яких касаційний суд постановив такі рішення:
1)     ухвалою від 01 жовтня 2018 року Верховний Суд залишив касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі — КПК України) і надав строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків;
2)     ухвалою від 02 листопада 2018 року Верховний Суд повернув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 разом з усіма доданими до неї матеріалами, оскільки він не усунув недоліки своєї касаційної скарги, яку було залишено без руху.
В черговий раз засуджений ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого і апеляційного судів стосовно нього та перенести розгляд справи до іншого суду в будь-який регіон України.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України касаційну скаргу на судові рішення може бути подано протягом трьох місяців із дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, – в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення. 
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. Воно надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, визначитися з своїми аргументи та їх обґрунтуванням.
При цьому, правило початку перебігу строку на касаційне оскарження, визначене ст. 426 КПК України, є загальним для всіх учасників кримінального провадження за винятком засудженого, який перебуває під вартою.
Порядок обчислення процесуальних строків визначено ст. 115 КПК України. За ч. 4 вказаної норми процесуального закону при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця. Згідно положень ч. 7 цієї статті якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день.
Частиною 1 ст. 117 КПК України встановлено, що пропущений із поважних причин строк має бути поновлено за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Ухвала апеляційного суду, якою вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_4 залишено без змін, була постановлена 30 травня 2018 року і вручена йому (згідно з інформацією, наданою працівником ДУ «Коростенська виправна колонія №71», в якій засуджений відбуває покарання) 08 червня 2018 року, а тому останнім днем подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції для засудженого ОСОБА_4 було 10 вересня 2018 року.
Однак засуджений ОСОБА_4 , подавши касаційну скаргу до суду касаційної інстанції лише 24 серпня 2020 року (згідно його підпису на касаційній скарзі), тобто після закінчення визначеного ч. 2 ст. 426 КПК України строку на касаційне оскарження, питання про поновлення йому строку на касаційне оскарження судових рішень не порушує.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку касаційного оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення. 
Враховуючи викладене і керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Верховний Суд вважає за необхідне повернути касаційну скаргу, оскільки засуджений ОСОБА_4 подав її після закінчення строку касаційного оскарження і не порушив питання про поновлення йому цього строку. 
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                  ОСОБА_3