ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року		Справа № 462/607/20 пров. № А/857/8208/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача - Качмара В.Я.,
суддів - Большакової О.О., Кушнерика М.П.,
при секретарі судового засідання - Пильо І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 20 травня 2020 року (суддя Пилип`юк Г.М., м.Львів) у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора 1 батальйону 2 роти 1 взводу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Левицького Тараса Миколайовича та Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом до Інспектора 1 батальйону 2 роти 1 взводу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Левицького Т.М. (далі - Інспектор, УПП відповідно) та УПП в якому просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 22.01.2020 №499594 (далі - Постанова) та закрити провадження по справі.
Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 20 травня 2020 року позов задоволено.
Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
В доводах апеляційної скарги наводячи окремі обставини справи вказує, що висновок суду щодо того, що відповідачем не представлено будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення є безпідставним та спростовується витягом з електронної пошти, яким достовірно підтверджується факт скерування у встановлений частиною п`ятою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) строк, отримання судом відзиву на позовну заяву та докази правомірності оскаржуваної Постанови, а саме відеозаписи на яких зафіксовано правопорушення, що ставиться у вину позивачу.
Позивач відзиву на апеляцій скаргу не подав.
Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином у порядку визначеному статтею 268 КАС, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 КАС, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. 
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідачем не з`ясовано всіх обставин вчиненого позивачем правопорушення, не надано суду доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, які б дозволили встановити достовірність порушення вимог закону.
Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з неправильним тлумаченням норм матеріального права і порушення норм процесуального права, з таких міркувань.
Апеляційним судом, з врахуванням встановленого судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22.01.2020 о 17/00 год у м.Львові по вул.Клепарівська на автозаправній станції «ОККО» (далі - АЗС) ОСОБА_1 , знаходився у місці, де куріння заборонено та встановлено знак заборони куріння, чим порушив статтю 13 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» (далі - Закон №2899-IV).
На підставі наведеного, Інспектором винесено Постанову, згідно якої позивача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 175-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн (а.с.27). 
Відповідно до статті 9 КУпАП (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Згідно абзацу 1 статті 1 Закону №2899-IV громадське місце - частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони;
За змістом статті 13 Закону №2899-IV забороняється куріння тютюнових виробів, а також електронних сигарет і кальянів:
1) у ліфтах і таксофонах;
2) у приміщеннях та на території закладів охорони здоров`я;
3) у приміщеннях та на території навчальних закладів;
4) на дитячих майданчиках;
5) у приміщеннях та на території спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд та закладів фізичної культури і спорту;
6) у під`їздах житлових будинків;
7) у підземних переходах;
8) у транспорті загального користування, що використовується для перевезення пасажирів;
9) у приміщеннях закладів ресторанного господарства;
10) у приміщеннях об`єктів культурного призначення;
11) у приміщеннях органів державної влади та органів місцевого самоврядування, інших державних установ;
12) на стаціонарно обладнаних зупинках маршрутних транспортних засобів.
Забороняється, крім спеціально відведених для цього місць, куріння тютюнових виробів:
1) у приміщеннях підприємств, установ та організацій усіх форм власності;
2) у приміщеннях готелів та аналогічних засобів розміщення громадян;
3) у приміщеннях гуртожитків;
4) в аеропортах та на вокзалах.
У місцях та закладах, де куріння заборонено, має бути розміщена наочна інформація, яка складається із графічного знака про заборону куріння та тексту такого змісту: «Куріння заборонено!».
Наказом Міністерства палива та енергетики України від 24.12.2008 №658 затверджено «Правила пожежної безпеки для об`єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.03.2009 за №235/16251; далі - Правила; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).
Ці Правила встановлюють основні вимоги пожежної безпеки, яких необхідно дотримуватися під час експлуатації об`єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів.
До об`єктів зберігання нафтопродуктів віднесено склади нафтопродуктів з комплексом основних і допоміжних технологічних об`єктів (зливно-наливні естакади, насосні для перекачування нафтопродуктів, резервуарні парки тощо), до об`єктів транспортування нафтопродуктів віднесено об`єкти магістральних нафтопродуктопроводів, до об`єктів реалізації нафтопродуктів віднесено автозаправні станції (пункти 1, 2 Розділу І Правил).
Відповідно до пункту 12 Розділу ІІІ Правил куріння на території підприємства, за винятком спеціально визначених місць, забороняється.
Територія підприємства, а також будівлі, споруди, приміщення забезпечуються відповідними знаками безпеки щодо заборони куріння, користування відкритим вогнем та електронагрівальними приладами тощо, які повинні відповідати чинним нормативним документам (пункт 13 Розділу ІІІ Правил).
Згідно частини першої статті 175-1 КУпАП куріння тютюнових виробів у місцях, де це заборонено законом, а також в інших місцях, визначених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради, тягне за собою попередження або накладення штрафу від трьох до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Приписами статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частиною першою статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.
Під час апеляційного розгляду справи, судом за наслідками перегляду наданого відповідачем відеозапису зафіксовано, що позивач 22.01.2020 перебуваючи на території АЗС напроти знаку куріння заборонено дійсно, перебуваючи біля свого автомобіля курив сигарету та на зауваження Інспектора про те, що куріння на території АЗС заборонено не реагував, поводив себе зверхньо та відмовлявся надати документи, що посвідчують його особу. Після того, як інший інспектор УПП пішов за працівником АЗС, щоб той засвідчив, що на території АЗС дійсно курити заборонено, та ОСОБА_1 викликаним працівником АЗС вказано, що у цьому місці курити не можна, позивач відійшов за межі АЗС та продовжував курити сигарету (а.с.51). 
Як видно із долученого копії витягу електронної пошти представника апелянта, вказані матеріали відеозапису разом із відзивом на позов 16.03.2020 о 16/02 год були надіслані на офіційну електронну адресу суду першої інстанції, однак у матеріалах справи міститься лише відзив на позовну заяву без витягу, яким би підтверджувалось, що вказані вище відеоматеріали дійсно отримані судом першої інстанції (а.с.28-32, 50).
Разом з тим, зважаючи на викладені норми, обставини справи та наявність доказів, які підтверджують факт вчинення позивачем правопорушення передбаченого частиною першою статті 175-1 КУпАП, поведінку останнього при виявленні працівниками УПП інкримінованого правопорушення, апеляційний суд вважає, що Постанова є правомірною, а рішення суду про наявність підстав для задоволення заявленого позову необґрунтованим, та таким, що прийнято без з`ясування всіх обставин справи.
Відповідно до статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення) та порушення норм процесуального права, що призвело до безпідставного скасування Постанови, що підставно була прийнята Інспектором, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції задовольнити.
Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 20 травня 2020 року скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	М. П. Кушнерик