ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2440/20 Справа № 176/2104/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гусейнов К. А. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року                                                                м. Дніпро

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
        головуючого – Пищиди М.М.
        суддів – Петешенкової М.Ю., Свистунової О.В.
        за участю секретаря судового засідання – Бондаренка В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів на утримання малолітніх дітей, -
                                В С Т А Н О В И Л А:
       У вересні 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів на утримання малолітніх дітей.
       В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем ОСОБА_1 вона знаходилась у зареєстрованому шлюбі з 17.11.2007 року. 
Від шлюбу з відповідачем вони мають двох малолітніх дітей – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області шлюб між ними розірвано. 
Рішенням Жовтоводського міського суду від 17 грудня 2012 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання малолітніх синів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму відповідного віку дітей до їх повноліття. 
Виконавчий лист, виданий за вищезазначеним рішенням було нею пред`явлено до виконання та постановою головного державного виконавця П`ятихатського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 04.07.2016 року було відкрито виконавче провадження по примусовому стягненню із ОСОБА_1 аліментів на її користь на утримання дітей. 
Згодом виконавчий лист було передано до Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Впродовж всього часу сплати аліментів, відповідач ОСОБА_1 сплачував їх не регулярно, від випадку до випадку, а з листопада 2018 року взагалі припинив будь-які виплати по аліментам в результаті чого виникала заборгованість.
Відповідно до розрахунку заборгованості старшого державного виконавця Жовтоводського міського відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області відповідач станом на 01.08.2019 року має борг зі сплати аліментів у сумі 35505,58 грн. 
Таким чином позивачка просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 100% заборгованості (а.с.2-3).
       Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів на утримання малолітніх дітей – задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 листопада 2018 року по 01 серпня 2019 року в розмірі 35505 (тридцять п`ять тисяч п`ятсот п`ять) грн. 58 коп.
Вирішено питання щодо стягнення судового збору (а.с.30-32).
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, позовну заяву залишити без розгляду, оскільки позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175,177 ЦПК України.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів. 
Зазначає, що суд першої інстанції помилково розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження.
Крім того, апелянт не погоджується з розміром заборгованості (а.с.60-64).
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.
Ухвалюючи рішення у справі за вищевказаним позовом, суд першої інстанції виходив з того, що справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, при цьому вважав, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 35 505, 58 коп.
Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).
Стаття 274 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції) містить перелік справ, що розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.
Так, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи:
1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.
У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини. 
Суд відмовляє у розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження або постановляє ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, якщо після прийняття судом до розгляду заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог або зміни предмета позову відповідна справа не може бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. 
Крім того, ч.6 ст. 19 ЦПК України передбачає, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно частин 1-3 ст. 277 ЦПК України питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Ухвалою судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2019 року відкрито провадження у справі та визначено, що розгляд справи слід проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін (а.с.15).
Проте, справа за вищевказаним позовом не підлягала розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, а підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, оскільки спір виник з сімейних відносин, а предметом позовних вимог є стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Вказана категорія справ не підлягала розгляду в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції).
Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково прийшов до висновку, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, обов`язковою підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: порушення норм процесуального права, зокрема, якщо суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
З урахуванням вказаного, колегія суддів вважає, що суд, у порушення вимог п. 2 ч. 4 ст. 274 ЦПК України, розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
Тому наявні підстави для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.
       Встановлено, що сторони, перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.11.2007 року по 03 липня 2012 року, про що свідчить копія рішення Жовтоводського міського суду від 03.07.2012 року в матеріалах справи. (а.с.6).
Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.8,9)
Рішенням Жовтоводського міського суду від 17 грудня 2012 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання малолітніх синів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму відповідного віку дітей до їх повноліття.
Виконавчий лист, виданий за вищезазначеним рішенням нею було пред`явлено до виконання та постановою головного державного виконавця П`ятихатського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 04.07.2016 року було відкрито виконавче провадження по примусовому стягненню із ОСОБА_1 аліментів на користь позивачки на утримання дітей. Згодом виконавчий лист було передано до Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. (а.с.4-5)
Відповідно до розрахунків заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому листу №2/0414/477/12 відповідач станом на 01.08.2019 року має борг зі сплати аліментів у сумі 35505,58 грн. Зокрема, з вказаних розрахунків вбачається, що за листопад 2018 року нараховано 2672,83 грн. аліментів, сплачено - 0 грн., за грудень 2018 року нараховано 2672,83 грн. аліментів, сплачено - 0 грн. (а.с.10), за січень 2019 року нараховано 2939,00 грн. аліментів, сплачено - 0 грн., за лютий 2019 року нараховано 2939,00 грн. аліментів, сплачено - 0 грн., за березень 2019 року нараховано 2939,00 грн. аліментів, сплачено - 0 грн., за квітень 2019 року нараховано 3005,33 грн. аліментів, сплачено - 0 грн., за травень 2019 року нараховано 3005,33 грн. аліментів, сплачено - 0 грн., за червень 2019 року нараховано 3005,33 грн. аліментів, сплачено - 0 грн., за липень 2019 року нараховано 3418,66 грн. аліментів, сплачено - 0 грн. (а.с.11).
До апеляційного суду, апелянтом надано відповідь від Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), з якої вбачається, що державним виконавцем Жовтоводського МВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) було помилково нараховано розмір заборгованості, а саме нараховано суму боргу з січня 2018 року, не взявши до уваги розрахунок заборгованості зі сплати аліментів П`ятихатського РВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), в якому зазначено, що заборгованість по аліментам станом на 01.10.2018 року становить 1493 грн.98 коп. Тому державному виконавцю Жовтоводського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) заборгованість по аліментам, слід рахувати з жовтня 2018 року, а не з січня 2018 року. В зв`язку з цим, розрахунки заборгованості зі сплати аліментів мають розбіжності (а.с.76).
       Так, відповідно до розрахунків заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому листу №2/0414/477/12 відповідач станом на 01.09.2019 року має заборгованість зі сплати аліментів у сумі 22 682, 78 грн (а.с.75).
       Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України та ст.196 СК України неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання.
Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів.
Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням.
Обов`язок утримувати дитину не залежить від звернення до суду, адже відповідач був обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дитину, тому повинен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Матеріали справи свідчать про те, що відповідач був обізнаний про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення. Проте свої зобов`язання вчасно не виконував.
Відповідно до розрахунків заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому листу №2/0414/477/12 відповідач станом на 01.09.2019 року має борг зі сплати аліментів у сумі 22 682, 78 грн.
Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.
       Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.
       Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
       Законодавець установив розмір пені – 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня – за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.
       Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.
       Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.
       Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.
       За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
       Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
       У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
       У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені – 1 %.
       Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
       У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.
       Зазначене узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі 333/6020/16-ц (провадження № 14-61цс18).
Позивач просила стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів, починаючи з листопада 2018 року по 01 серпня 2019 року . Розмір пені за період з 01 листопада 2018 року по 01 серпня 2019 року складає:
- листопад 2018 року: нарахована сума аліментів 2672,83 грн. (заборгованість по аліментам) х 1% х 273 дні = 7296,83 грн. - сума неустойки (пені);
- грудень 2018 року: нарахована сума аліментів 2672,83 грн. (заборгованість по аліментам) х 1% х 243 дні = 6495 грн. - сума неустойки (пені);
- січень 2019 року: нарахована сума аліментів 2939,00 грн. (заборгованість по аліментам) х 1% х 212 дні = 6230,68 грн. - сума неустойки (пені);
- лютий 2019 року: нарахована сума аліментів 2939,00 грн. (заборгованість по аліментам) х 1% х 181 дні = 5319,59 грн. - сума неустойки (пені);
- березень 2019 року: нарахована сума аліментів 2939,00 грн. (заборгованість по аліментам) х 1% х 153 днів = 4496,67 грн. - сума неустойки (пені);
- квітень 2019 року: нарахована сума аліментів 3005,33 грн. (заборгованість по аліментам) х 1% х 122 дні = 3666,50 грн. - сума неустойки (пені);
- травень 2019 року: нарахована сума аліментів 3005,33 грн. (заборгованість по аліментам) х 1% х 92 днів = 2174,90 грн. - сума неустойки (пені);
- червень 2019 року: нарахована сума аліментів 3005,33 грн. (заборгованість по аліментам) х 1% х 61 дні = 1833,25 грн. - сума неустойки (пені);
- липень 2019 року: нарахована сума аліментів 3418,66 грн. (заборгованість по аліментам) х 1% х 30 днів = 1025,60 грн. - сума неустойки (пені);
Загальний розмір пені складає 38539,02 грн.
Разом з тим частиною 1 ст. 196 СК України встановлено, що одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Враховуючи те, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів за період з листопада 2018 року по 01 серпня 2019 року становить 22 682, 78 грн, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі сумі 22 682, 78 грн.
Відповідач, відповідно до вимог ст.ст.77,81 ЦПК України не надав суду доказів, що заборгованість по аліментах утворилась з незалежних від нього причин. Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами відсутність його вини у простроченні сплати аліментів, а тому повинен нести цивільну відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Так, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2019 року – скасувати.
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів на утримання малолітніх дітей – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 листопада 2018 року по 01 серпня 2019 року в розмірі 22 682, 78 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.
Судді: