УХВАЛА

23 липня 2020 року 
Київ
справа №703/4523/16-а
адміністративне провадження №Зв/9901/21/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді  - Чиркіна С.М.
суддів:                     Бевзенка В.М., Шарапи В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29.10.2018 у справі № 703/4523/16-а за позовом ОСОБА_1 до Смілянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення суми боргу та моральної шкоди,
В С Т А Н О В И В:
У 2016 році ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Смілянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області (далі - відповідач), в якому, з урахуванням уточнення до позовних вимог, просив:
визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому в перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок призначеної пенсії відповідно до статті 37, 37-1 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» (далі - Закон          № 3723-ХІІ), статті 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1789-ХІІ) в розмірі 90 % заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з врахуванням підвищення заробітної плати державних службовців з 15.12.2015;
зобов`язати відповідача здійснити нарахування у розмірі 90 % від суми місячної заробітної плати відповідно до довідки прокуратури Черкаської області № 18/182 від 25.10.2016, починаючи з 01.01.2016, без обмеження максимального розміру пенсії;
стягнути з відповідача 90 021,12 грн суми боргу, що утворився внаслідок недонарахування йому суми пенсії за період з 01.01.2016 по 01.03.2017;
стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн, бо позивач має інвалідність ІІ групи та йому протипоказані фізичні та психоемоційні перенавантаження, а в зв`язку з протиправними діями відповідачів він змушений терпіти моральні страждання, приниження честі та гідності, змушений прикладати додаткові зусилля та час для усунення допущених відповідачем порушень його законних прав;
винести окрему ухвалу на протиправні дії та бездіяльність працівників Смілянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області.
Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26.07.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2017, позов задоволено частково:
визнано протиправними дії начальника Смілянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області стосовно відмови в перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати державним службовцям згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно - правових актів» (далі - Постанова КМУ № 1013);
зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу у зв`язку з підвищенням заробітної плати згідно з постановою КМУ № 1013 у відповідності з статтями 37, 37-1 Закону № 3723-ХІІ та статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, та на підставі довідки прокуратури Черкаської області про складові заробітної плати від 25.10.2016 № 18/182 вих.16, із збереженням відсотку нарахування пенсії в розмірі 90 % заробітної плати, починаючи з 01.01.2016, без обмежень її граничного розміру з урахуванням раніше проведених виплат;
постанову в частині зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01.01.2016 звернено до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць;
в решті вимог позивача відмовлено.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що Закон України «Про прокуратуру» є спеціальним законом, тому він є пріоритетним по відношенню до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а отже перерахунок пенсії має бути проведений, починаючи з 01.01.2016.
За позицією судів першої та апеляційної інстанцій, враховуючи те, що позивач є непрацюючим пенсіонером і пенсія призначена йому до 01.01.2016, до розміру пенсії останнього не можуть застосовуватися обмеження максимального розміру пенсії, визначені абзацом шостим частини 15 статті 86 Закону України 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII).
Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29.10.2018 касаційну скаргу відповідача задоволено, постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26.07.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2017 скасовано, прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.
Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій, суд касаційної інстанції зазначив, що законодавством, чинним на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії, не було передбачено можливість її перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців.
В постанові від 29.10.2018 Верховний Суд акцентував увагу на тому, що під час розгляду справи судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 14.06.2011 позивач отримує пенсію, призначену йому відповідно до Закону № 3723-ХІІ.
Водночас суд касаційної інстанції, враховуючи встановлення судами попередніх інстанцій, що позивачу була призначена пенсії відповідно до Закону № 3723- ХІІ, погодився із доводами касаційної скарги відповідача, що суди попередніх інстанцій помилково посилалися в своїх рішеннях на частину сімнадцяту статті 50-1 Закону     № 1789-ХІІ, оскільки позивач не мав та не має права на встановлення (перерахунок) пенсії за цим законом.
13.01.2020 на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла заява позивача про перегляд постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29.10.2018 за виключними обставинами, з підстави, передбаченої пунктом 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України, в редакції, яка діє з 15.12.2017).
Заявник, посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019          № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) просить скасувати постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29.10.2018 у справі і залишити в силі ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2017 та постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26.07.2017.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р (ІІ)/2019 у справі              № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення частини двадцятої статті 86 № 1697-VII (зі змінами), яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
Ухвалою судді Верховного Суду від 15.01.2020 відкрито провадження за вказаною заявою та витребувано із Смілянського міськрайонного суду Черкаської області адміністративну справу № 703/4523/16-а.
В порядку статті 31, пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у зв`язку з  перебуванням судді     Стародуба О.П. у відпустці, за результатом автоматизованого розподілу визначено наступний склад суду (головуючий суддя: Чиркін С.М., судді: Бевзеко В.М.,         Шарапа В.М.).
Розглянувши заяву ОСОБА_1 , якою він обґрунтовує наявність підстав для перегляду за виключними обставинами постанови Верховного Суду від 29.10.2018, Суд виходить із такого.
Відповідно до частини першої статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
В адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати обставину (підставу), яка виникла пізніше ухвалення судового рішення. Тобто, перегляд справи у зв`язку з виключними обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням підстав, які виникли після ухвалення судового рішення.
Підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є: 
1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане; 
2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено судове рішення; 
3) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом (частина п`ята статті 361 КАС України).
При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.
В якості підстав для перегляду судового рішення за виключними обставинами заявник зазначає прийняття рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 за №7-р(ІІ)/2019, яким було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. 
Так, згідно з частиною першою статті 91 Закону України від 13.07.2017 № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.
При цьому, згідно із пунктами 2 та 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р (ІІ)/2019 положення частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Установлено такий порядок виконання цього Рішення:
- частина двадцята статті 86 Закону № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;
- частина двадцята статті 86 Закону № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:
" 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".
Верховний Суд звертає увагу, що суд касаційної інстанції в постанові від 29.10.2018, враховуючи призначення пенсії позивачу відповідно до Закону № 3723- ХІІ, дійшов висновку про помилковість судів попередніх інстанцій в своїх рішеннях на частину сімнадцяту статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, оскільки позивач не мав та не має права на встановлення (перерахунок) пенсії за цим законом.
Так, за позицією суду касаційної інстанції, викладеною в постанові від 29.10.2018 :
1.  до 01.12.2015 статтею 37-1 Закону № 3723 було встановлено право на перерахунок пенсії державних службовців у зв`язку із підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям та визначено механізм такого перерахунку в постанові КМУ від 31.05.2000 № 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" (далі - Постанова №865, пункти 4, 5);
2.  з 01.12.2015 постановою КМУ № 1013 було внесено зміни в Постанову № 865, якими з цього нормативно-правового акта, фактично, виключено механізм перерахунку пенсії державних службовців у зв`язку із підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям;
3.  Постанови № 1013 та № 865 не містять положень, які закріплювали б можливість перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням розміру заробітків працюючих державних службовців.
4.  з 01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» № 889-VIII, яким визначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із чим, і перерахунок пенсії державним службовцям здійснюється на загальних засадах, відповідно до цього Закону.
Враховуючи вищезазначені висновки суду касаційної інстанції та встановлення судами попередніх інстанцій призначення пенсії позивачу відповідно до Закону №3723- ХІІ, визнання неконституційним положення частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VII зі змінами, не впливає на спірні правовідносини, а отже підстави для задоволення заяви про перегляд за виключними обставинами постанови Верховного Суду від 29.10.2018 відсутні.
Водночас подання Уповноваженого Верховної Ради України від 15.11.2019 про визнання таким, що не відповідають Конституції України положення статті 90, підпункту 1 пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, частини сьомої статті 21 Закону України «Про державну службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 №2493 - ІІІ, на яке посилається заявник, не є підставою для перегляду судового рішення за виключними обставинами в розумінні частині 5 статті 361 КАС України.
Також Верховний Суд приймає до уваги висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 28.11.1999 у справі "Брумареску проти Румунії" та від 24.07.2003 у справі "Рябих проти Росії", відповідно до яких одним з основоположних аспектів принципу верховенства права є юридична визначеність, яка передбачає, що в разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, яке набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. 
Відповідно до частини першої статті 369 КАС України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.
Керуючись статтями 368, 369 КАС України, Верховний Суд -
У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29.10.2018 у справі № 703/4523/16-а за позовом ОСОБА_1 до Смілянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення суми боргу та моральної шкоди.  
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду:                                                  С. М. Чиркін
                                                                                В.М. Бевзенко
                                                                                В.М. Шарапа