Номер провадження: 22-ц/813/6199/20 
Номер справи місцевого суду: 947/2842/20
Головуючий у першій інстанції Гниличенко М.В.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2020 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 947/2842/20

Номер провадження: 22-ц/813/6199/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
- головуючого судді – Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),
- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи: 
    - позивач – Одеської міська рада, 
    - відповідачі – 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 ,

    розглянувши у передбаченому статтею 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання спадщини відумерлою та визнання права власності на нерухоме майно, за апеляційною скаргою Одеської міської ради, поданою представником ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси, постановлену у складі судді Гниличенко М.В. 02 березня 2020 року, про повернення позовної заяви,

встановив: 

У лютому 2020 року Одеська міська рада звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить: 1) визнати спадщину після смерті  ОСОБА_4 , що складається з 17/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та 2157/12000 частин квартири спільного заселення  АДРЕСА_2 , відумерлою; 2) визнати за територіальною громадою м. Одеси, в особі Одеської міської ради, право власності на 17/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та 2157/12000 частин квартири спільного заселення  АДРЕСА_2 .
Позовна заява мотивована тим, що після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємці за заповітом і законом відсутні. Територіальна громада м. Одеси є універсальним спадкоємцем відумерлого майна, яке на час відкриття спадщини знаходилось на території м. Одеси. При цьому, на Одеську міську раду законодавством покладено обов`язок визнання у судовому порядку цієї спадщини відумерлою при наявності умов і підстав, передбачених ст. 1277 ЦК України. Крім того, оскільки відповідачі не визнають право Одеської міської ради на спадкове майно, остання змушена звернутися з вимогами про визнання за нею права власності на спадкове майно (а. с. 1 - 4). 
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18.02.2020 року залишено без руху вищезазначену позовну заяву Одеської міської ради.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що з метою з`ясування зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідачів судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України було направлено запити до відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області, щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .. Згідно відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області від 17.02.2020 року, вбачається, що для отримання відомостей на відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 необхідна повна їх дата народження або паспортні дані.
Позивачем заявлена ціна позову у розмірі – 100 000,00 грн., проте невідомо з яких міркувань та доказів він виходив при визначенні даної ціни позову.
При вирішенні питання щодо відкриття провадження по справі з дотриманням правил підсудності необхідно визначити вартість об`єктів нерухомості, оскільки відповідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України, якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.
Фактично, суд не має можливості визначити виключну підсудність, оскільки позивач просить визнати за ним право власності на 17/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та на 2157/12000 частин квартири спільного заселення АДРЕСА_2 , оскільки вартість вказаних об`єктів нерухомості суду не відома.
Отже, позивачу необхідно здійснити оцінку вартості майна вищевказаних об`єктів та вказану оцінку надати суду.
Позивачем із поданих додатків до позовної заяви засвідчено лише витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.01.2020 року за № 196031582.
Таким чином, позивачу необхідно усунути вищевказані недоліки: 1) надати суду дані про дату народження відповідачів з метою з`ясування їх місця реєстрації та належного повідомлення; 2) засвідчити належним чином надані до суду копії письмових доказів; 3) здійснити оцінку вартості майна на час розгляду справи (а. с. 9 – 11).
20.02.2020 року вищевказану ухвалу суду першої інстанції було отримано представником позивача (а. с. 12).
24.02.2020 року до суду першої інстанції надійшла заява ОСОБА_5 – представника Одеської міської ради про усунення недоліків позовної заяви (а. с. 14 – 16), в якій останній зазначив: 1) що надання позивачем відомостей про дату народження відповідачів не передбачено ст. 175 ЦПК України; 2) якщо позовна заява залишається без руху у зв`язку з несплатою судового збору, суд повинен зазначити в ухвалі точну суму судового збору, який підлягає сплаті; 3) у позивача відсутні оригінали доданих до позову документів, тому засвідчити вірність копій оригіналу Одеська міська рада не може.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02.03.2020 року вищезазначену позовну заяву Одеської міської ради визнано неподаною та повернуто позивачу.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що Одеською міською радою належним чином не усунуто недоліки позовної заяви.
На виконання ухвали суду Одеською міською радою були надані відомості щодо дати народження лише одного відповідача – ОСОБА_1 і не надано відомості про дату народження іншого відповідача – ОСОБА_2 ..
Не надано засвідчені належним чином надані до суду копії письмових доказів.
Не виконано вимогу суду щодо здійснення оцінки вартості майна вищевказаних об`єктів нерухомості на час розгляду справи. З огляду на те, що позовна заява містить ціну позову, проте відсутній звіт про оцінку майна, що унеможливлює суд визначити ціну позову, а відтак відсутня можливість перевірки розміру судового збору та встановлення його точного розміру, який підлягає сплаті позивачем при зверненні до суду із вимогою про визнання права власності на нерухоме майно.
На підставі викладеного, суд не має можливості встановити виключну підсудність, оскільки позивач просить визнати за ним право власності на 17/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та на 2157/12000 частин квартири спільного заселення АДРЕСА_2 , оскільки вартість вказаних об`єктів нерухомості суду не відома.
Враховуючи вищевказане, суд вважав, що позивач не виконав вимоги суду у повному обсязі та не усунув недоліки, які були зазначені в ухвалі суду від 18.02.2020 року (а. с. 31 – 32). 
Одеська міська рада в апеляційній скарзі, поданій через представника ОСОБА_3 , просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви. Справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала постановлена при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права.
Апелянт посилається на відсутність правових підстав вимагати від позивача надавати відомості щодо дати народження відповідачів. Норми ЦПК України не вимагають під час подання позову майнового характеру обов`язково оцінювати вартість об`єктів нерухомості. Суд може визначити розмір судового збору самостійно, який у подальшому додатково стягнути або повернути. Якщо позов залишається без руху у зв`язку з несплатою судового збору, суд в ухвалі повинен вказати точний розмір судового збору, який підлягає сплаті. 
    Відповідач – ОСОБА_2  отримав копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі та копію апеляційної скарги, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку. Правом надання відзиву проігнорував. Відзиву на апеляційну скаргу не надав.
    Направлена відповідачу ОСОБА_1 , за наявною у справі адресою, копія ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі та копія апеляційної скарги, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, повернулися до апеляційного суду без вручення поштою з приміткою – «Будинок продано».
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно із частиною 2 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в п. п. 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 – 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (без їх виклику).
Виходячи з вищевикладеного справу розглянуто без виклику її учасників та без проведення судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 3 ст. 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Як вказувалося вище, визнаючи позовну заяву Одеської міської ради неподаною та повертаючи її позивачеві, суд першої інстанції виходив з того, що не були усунуті недоліки позовної заяви згідно ухвали про залишення заяви без руху (а. с. 31 – 32). 
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції. Вважає, що цих висновків суд дійшов з порушенням норм діючого процесуального законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
За правилами ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Частина 3 ст. 175 ЦПК України не зобов`язує позивача вказувати у позові відомості щодо дати народження відповідача. Таким чином, висновки суду про зобов`язання позивача надати відомості щодо дати народження відповідачів є хибними.
Хибними є висновки суду про зобов`язання надати належним чином завірені копії усіх доданих до позову доказів. Одеська міська рада у заяві про усунення недоліків вказує, що вона не може виконати вимоги про надання належним чином завірених копій усіх доданих до позову доказів, оскільки вони відсутні у позивача. Вказані твердження позивача на час постановлення ухвали про повернення позову матеріалами справи не спростовуються. 
Позивач у позові визначив його ціну в розмірі – 100 000 грн. (а. с. 1). Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахування ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості майна або якщо на день подання позву неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи. 
Таким чином, діюче процесуальне законодавство надає суду першої інстанції повноваження визначити остаточний розмір судового збору під час розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного підстави для повернення позовної заяви Одеської міської ради у суду першої інстанції відсутні.
Доводи апелянта про відсутність правових підстав вимагати від позивача надавати відомості щодо дати народження відповідачів, можливість суду самостійно визначити розмір судового збору, визначення судом розміру судового збору у випадку залишення позову без руху у зв`язку з несплатою судового збору, є обґрунтованими.
Щодо вимог суду першої інстанції про надання оцінки вартості об`єктів нерухомості та доводів апелянта про те, що норми ЦПК України не вимагають під час подання позову майнового характеру обов`язково оцінювати вартість об`єктів нерухомості, колегія суддів зазначає наступне.
Суд першої інстанції в ухвалі про залишення позову без руху зазначив, що оцінка вартості майна необхідна суду для визначення підсудності справи. Відносно цього колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.
Згідно вимог ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Статтею 189 ЦПК України передбачено, що завданням підготовчого провадження є, зокрема визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів, вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.
Таким чином, суд першої інстанції не позбавлений можливості на стадії підготовчого судового засідання з`ясувати питання щодо дійсної вартості спірних об`єктів нерухомості і відповідно до встановлених обставин вирішити питання щодо підсудності справи. 
При цьому, колегія суддів також вважає необхідним звернути увагу позивача на необхідність добросовісного виконання своїх процесуальних прав та обов`язків з доведення обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог (ст. ст. 12, 81 ЦПК України). Також колегія суддів звертає увагу позивача на наслідки, передбачені п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, у випадку не подання витребуваних судом доказів, необхідних для вирішення спору. 
На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку щодо повернення позовної заяви позивачу. 
Вищезазначені доводи апеляційної скарги є обґрунтованими частково, а тому вона підлягає частковому задоволенню. 
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 379 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, у випадку постановлення ухвали при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
На підставі вищевикладеного, колегія судів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена при невідповідності висновків суду обставинам справи, порушенні норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції (Київського районного суду м. Одеси) для продовження її розгляду, починаючи зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 353, п. 2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви позивачеві, після її перегляду в апеляційному порядку, може бути оскаржена в касаційному порядку. Підстави касаційного оскарження, передбачені частиною 3 статті 389 ЦПК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, Одеській
апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Одеської міської ради, подану представником Поповською Інною Петрівною, – задовольнити частково.

   Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 березня 2020 рокупро повернення позовної заяви - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 23 червня 2020 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе