Ухвала
30 червня 2020 року
м. Київ
справа № 185/2806/19
провадження № 61-9185ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М.,
розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства "Ідея Банк" на рішення Павлоградського  міськрайонного  суду  Дніпропетровської області від 21 жовтня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Ідея Банк", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
ВСТАНОВИВ :
У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О. М., в якому просив суд визнати виконавчий напис, виконаний приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О. М. за реєстраційним № 1195 від 23 травня 2018 року таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням норм чинного закону, в зв`язку з тим, що відсутні документи, які підтверджують безспірність заборгованості. Не враховано, що позивач здійснював погашення кредиту декілька разів, вчинено напис поза межам свого нотаріального округу а також зазначає, що заборгованість є спірною, так як розмір стягуваної з нього пені значно перевищує розмір заборгованості за відсотками, які стягуються без застосування строків позовної давності.
Рішенням  Павлоградського  міськрайонного  суду  Дніпропетровської  області від 21 жовтня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені в повному обсязі.
Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, виконаний приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем за реєстраційним № 1195 від 23 травня 2018 року, яким запропоновано стягнути заборгованість на користь ПАТ «Ідея Банк» з боржника ОСОБА_1   за   кредитним   договором   Р29.284.70671   від  28 вересня 2016 року за період з 01 серпня 2017 року по 02 квітня 2018 року в розмірі - 7 528,39 грн - прострочений борг, 2 260,73 грн - прострочені проценти, 102,31 грн - строкові проценти, 429,73 грн - нарахована плата за обслуговування кредиту, прострочена  плата  за  обслуговування  кредиту  -1  774,9  грн,  пеня -10 123,58 грн, 1 700,00 грн - плата за вчинення виконавчого напису, всього - 23 919 грн.
Вирішено питання щодо стягнення судового збору.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 травня 2020 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
У червні 2020 року Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до Верхового Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з частиною четвертою статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. 
У відповідності до частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
Предметом спору у даній справі є визнання виконавчого напису про стягнення з позивача на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 23 919,00 грн таким, що не підлягає виконанню.
Ця справа не є справою з ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, виключний перелік яких передбачений частиною четвертою статті 274 ЦПК України.
Зазначена справа не становить значної складності для вирішення судами та не належить до винятків із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд визнає за можливе, користуючись власними повноваженнями, визнати цю справу малозначною.
Посилання заявника на підпункти а) та б) пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України не обґрунтовані належним чином. Касаційна скарга та додані до неї матеріали не свідчать про випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. 
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
У відповідності до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
Оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.
У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись статтею 19, статтею 260, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ : 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Ідея Банк" на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Ідея Банк", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                                        Є. В. Петров
                                                                                                                                  С. Ю. Мартєв
                                                                                                                             В. М. Сімоненко