ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/3325/19                                                        Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Ткаченко О.Є.                                                                                                                                                                  Суддя-доповідач Шурко О.І.                                          

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  10 серпня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                               Шурка О.І.,
суддів                                        Василенка Я.М., Ганечко О.М., 
при секретарі                               Коцюбі Т.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області  про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И  В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просила:
- визнати протиправними дії щодо непроведення перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 25.10.2019 № 03/36-804 про розмір суддівської винагороди, станом на 04.12.2018 за період з 04.12.2018 по 31.12.2018 та довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 25.10.2019 № 03/36-805 про розмір суддівської винагороди, станом на 01.01.2019 за період з 01.01.2019;
- зобов`язати здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% відповідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 25.10.2019 № 03/36-804 про розмір суддівської винагороди, станом на 04.12.2018 за період з 04.12.2018 по 31.12.2018     з врахуванням фактично проведених за даний період виплат та на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 25.10.2019 № 03/36-805 про розмір суддівської винагороди, станом на 01.01.2019 за період з 01.01.2019 з врахуванням фактично проведених за даний період виплат.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року позов задоволено повністю. 
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило, що не перешкоджає апеляційному розгляду даної справи.
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є суддею у відставці та перебуває на обліку у Чернігівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України з 09.07.2004 та з цього часу отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 № 11-р/2018, Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Чернігівській області 12.12.2018 позивачу видано довідку № 03/36-1120 про розмір суддівської винагороди станом на 04.12.2018, що є підставою для здійснення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання з 04.12.2018. Розрахунок суддівської винагороди визначено не з розміру мінімальної заробітної плати, а виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року - 1762 грн.
Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2019 встановлено у розмірі 1921 грн. Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Чернігівській області 16.01.2019 видано довідку №03/36-142 про розмір суддівської винагороди станом на 01.01.2019, в якій також зазначалось, що розрахункова величина посадового окладу визначалася з прожиткового мінімуму встановленого на 01.01.2019, а не з мінімальної заробітної плати.
Не погодившись з діями Територіального управління Державної судової адміністрації про видачу вищезазначених довідок про суддівську винагороду, виходячи із прожиткового мінімуму, а не із мінімальної зарплати, про що сказано в рішенні Конституційного Суду України від 04.12.2018 року № 11-р/2018 у справі №1-7/2018(4062/15) позивач в березні 2019 року звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом про визнання дій неправомірними та зобов`язання видати оновлені довідки, виходячи із посадового окладу в розмірі 15 мінімальних зарплат станом на 04.12.2018 та станом на 01.01.2019. 
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.05.2019 у справі №620/878/19, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.10.2019 позов ОСОБА_1 задоволено.
Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Чернігівській області видано оновлену довідку №03/36-804 від 25.10.1019, в якій зазначено, що суддівська винагорода позивача, яка враховується при обчисленні щомісячного грошового утримання суддям у відставці, з 04.12.2018 складає 94936,50 грн. та довідку №03/36-805 від 25.10.2019, в якій зазначено, що суддівська винагорода позивача з 01.01.2019 складає 106411,50 грн.
04.11.2019 позивач звернулась до відповідача з вимогою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2019 на підставі нових довідок.
На своє звертання позивач отримала відповідь від відповідача, в якій відповідач відмовив їй у здійсненні перерахунку, посилаючись на те, що довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області видані не за встановленим зразком, не зазначено підстави видачі довідок. Крім того, відповідач посилається, що мінімальна зарплата не застосовується як розрахункова величина для визначення зарплати та посадових окладів, а розрахунковою величиною є прожитковий мінімум.
Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції врахував висновки Конституційного Суду України та виходив з того, що зміна розміру суддівської винагороди обумовлює необхідність перерахунку довічного грошового утримання судді саме з відповідної дати і дата, з якої у відповідача виник обов`язок здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача не є тотожнім поняттям з датою, з якої позивач набув право на такий перерахунок. 
За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII), «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» від 15.05.2018 № 2415-VIII (далі - Закон № 2415-VIII), «Про Державний бюджет України на 2017 рік», Порядком подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженим Постановою Пенсійного Фонду України від 25.01.2008 № 3-1 (далі - Порядок № 3-1).
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 142 Закону № 1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
21.07.2018 р. в газеті «Голос України» (№ 133) опубліковано Закон № 2415-VIII, яким внесено зміни до Закону України від 06.12.2016 р. № 1774 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», зокрема в абз. 2 п. 3 розділу ІІ слово та цифри « 1600 гривень» замінено словами та цифрами «прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017».
Отже, дію Закону № 2415-VIII поширено на правовідносини, що виникли до набрання чинності цим нормативно-правовим актом, а саме: починаючи з 01.01.2017 р.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2017 р. встановлено у розмірі 1600 гривень. При цьому, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2018 встановлено у розмірі 1762 гривні.
У ст. 47 Закону № 1402-VIII визначено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Таким чином, з 01.01.2018 р. посадовий оклад суддів встановлюється, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1762,00 грн., а тому саме з цієї дати зміна грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, є підставою для проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного грошового утримання суддям у відставці.
Крім того, відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2019 становить 1921 гривня, що також є підставою для проведення раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці саме з 01.01.2019.
Рішенням Конституційного Суду України № 11-р/2018 від 04.12.2018 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини третьої статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 № 192-VIII. Це положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: «Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року - 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року -12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат».
У пункті 4 розділу ІІ Порядку № 3-1 визначено, що перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, в якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.
Отже, зміна розміру складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою, обумовлює зміну розміру довічного грошового утримання судді шляхом здійснення органом ПФУ відповідного перерахунку з дати такої зміни.
Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року по справі № 507/403/17.
При цьому, визначена Порядком № 3-1 процедура здійснення вказаного перерахунку визначає часові межі, коли в органу ПФУ виникає обов`язок здійснити відповідний перерахунок, але не позбавляє та не може позбавити суддю у відставці його законного права на перерахунок довічного грошового утримання з дати зміни розміру відповідної суддівської винагороди.
Доводи апелянта про те, що на підставі поданих позивачем довідок було здійснено перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2019 р. та з 01.02.2019 р., оскільки відповідно до Порядку № 3-1, перерахунок здійснюється з першого числа місяця наступного за місяцем, в якому змінився розмір суддівської винагороди, колегія суддів вважає необґрунтованими з підстав, зазначених вище.
При цьому, колегія суддів зауважує, що дата, з якої у відповідача виник обов`язок здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача, в даному випадку, не є тотожнім поняттям з датою, з якої позивач набув право на такий перерахунок.
У рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                              
Керуючись ст.ст. 195, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -       

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року - без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      Шурко О.І.

Судді:                                                                                          Василенко Я.М.

                                                                                                              Ганечко О.М.