Справа № 936/346/20

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и

10.09.2020                 м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 – адвоката Шусти В. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подали ОСОБА_1 та адвокат Шуста В. В., 
                                                        в с т а н о в и в :
постановою судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 07 липня 2020 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, непрацюючий,
визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
       Провадження в справі за ст. 122-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
   Постановлено стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 420,40 грн..
         Згідно постанови, 11 травня 2020 року о 02-ій годині 05 хвилин по вул. Головній у с. Котельниця Воловецького району, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 2109», д. н. з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота), і від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 5 Правил дорожнього руху України (далі – ПДР ) і скоїв передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення. 
       Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 11 травня 2020 року о 02-ій годині 05 хвилин, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2109», д. н. з. НОМЕР_1 , по вул. Головній у с. Котельниця Воловецького району, не виконав вимоги працівника поліції про зупинку транспортного засобу, а саме не зупинився на спеціальні сигнали, подані з службового автомобіля, чим порушив вимоги, передбачені п. 2.4 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 122-2 КУпАП.
  В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та адвокат Шуста В. В. вказують на те, що постанова є незаконною у зв`язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права. Стверджують, що поліцейські в порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не проводили огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, і при цьому, відмова ОСОБА_1 від проходження такого огляду не зафіксована. Тому, вважають, що ОСОБА_1 незаконно був затриманий працівниками поліції, обмежений у пересуванні та незаконно доставлений до закладу охорони здоров`я, а відтак, і всі вимоги поліцейських у закладі охорони здоров`я щодо проходження ОСОБА_1 нібито огляду на стан сп`яніння є незаконними. Крім того, зазначають, що відеозаписи працівників поліції, на яких зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, не є записами з нагрудних камер поліцейських, у них відсутня дата та час зйомки, а тому, встановити факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду саме в закладі охорони здоров`я 11.05.2020 з моменту нібито відмови від проходження огляду та до моменту складання протоколу – не є можливим. Також посилаються на те, що працівники поліції в порушення вимог ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» незаконно зупиняли автомобіль, який належить ОСОБА_1 , та в подальшому, незаконно вимагали від ОСОБА_1 пред`явити будь-які документи та проходити огляд на стан сп`яніння. Разом із тим, вказують на те, що суд безпідставно залишив без задоволення клопотання про закриття провадження у справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 6 ст. 247 цього Кодексу в зв`язку зі скасуванням акта, який встановлює відповідальність. Просять постанову в частині визнання ОСОБА_1 винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 6 ст. 247 КУпАП у зв`язку зі скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність.
Заслухавши пояснення адвоката Шусти В. В., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 , неявка якого з урахуванням положень ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується, що: ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи; даних про поважність причин його неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від нього не надходило; в ході апеляційного розгляду приймав участь представник ОСОБА_1 – адвокат Шуста В. В., який не заперечував щодо розгляду справи без участі ОСОБА_1 ..

Як убачається зі змісту апеляційної скарги, висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі за ст. 122-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу стороною захисту не оспорюється, що також підтвердив адвокат Шуста В. В. в ході апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційним судом не перевіряється, і висновок суду в цій частині визнається таким, що ґрунтується на вимогах закону та матеріалах справи. Тому, апеляційний перегляд справи здійснюється у межах доводів апеляційної скарги, зокрема, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові. 

 Так, протоколом про адміністративне правопорушення підтверджено, що 11 травня 2020 року о 02-ій годині 05 хвилин по вул. Головній у с. Котельниця Воловецького району, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 2109», д. н. з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота), і від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги, передбачені п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 3). Із указаного протоколу також убачається, що такий складено в присутності двох свідків – ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; своїми підписами в протоколі ОСОБА_1 підтвердив, що права та обов`язки йому роз`яснені; зі змістом протоколу ознайомлений; його копію отримав; що до протоколу внесені правильні дані щодо його особи; від дачі будь-яких пояснень відмовився.

З рапортів поліцейських ОСОБА_4 та ОСОБА_5 убачається, що 11.05.2020 приблизно о 02 год. 05 хв. під час патрулювання в с. Котельниця, біля будинку № 100 ними було помічено автомобіль марки «ВАЗ 2109» темно-сірого кольору, н. з НОМЕР_1 , водій якого, побачивши їхній службовий автомобіль, почав різко пришвидшувати швидкість, у зв`язку з чим, вони вирішили наздогнати та зупинити вищезгаданий транспортний засіб, однак, водій такого не реагував на проблискові маячки синього та червоного кольорів, а також звук сирени службового автомобіля. Через декілька хвилин, біля будинку № 123 автомобіль марки «ВАЗ 2109» було зупинено шляхом блокування. Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 та перевірки його документів, останній не мав при собі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу й у нього були наявні ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння рук, нечітка вимова), після чого, йому було запропоновано пройти медичне освідчення на стан сп`яніння у Воловецькій РЛ, на що водій погодився, але через деякий час почав відмовлятися, заперечивши факт керування ним транспортним засобом. У смт. Воловець щодо ОСОБА_1 винесено постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП за порушення п. 2.1 «б» ПДР, а в подальшому складено протоколи за ст. 122-2 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також вилучено посвідчення водія і видано тимчасовий дозвіл на керування транспортними засобами, відсторонено від керування транспортним засобом марки «ВАЗ 2109» на місці зупинки (а. с. 5-8).

З висновку щодо результатів огляду з метою виявлення стану сп`яніння від 11.05.2020 вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» (а. с. 9).

З наявної в матеріалах справи копії протоколу від 11.05.2020 вбачається, що такий складено щодо ОСОБА_1 за ст. 122-2 КУпАП, зокрема, за те, що 11.05.2020 о 02 год.05 хв., керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2109», н. з. НОМЕР_1 , по вул. Головній, 100 у с. Котельня Воловецького району, ОСОБА_1 не виконав вимоги працівника поліції про зупинку транспортного засобу, а саме, не зупинився на спец сигнали, подані зі службового автомобіля (а. с. 11).

З копії постанови від 11.03.2020 вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, зокрема, за керування 11.05.2020 о 02 год.05 хв. автомобілем марки «ВАЗ 2109», н. з. НОМЕР_1 , по вул. Головній, 100 у с. Котельня Воловецького району, без свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а. с. 12).

З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 визнав факт керування транспортним засобом, а також, перебуваючи в закладі охорони здоров`я, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а. с. 4).

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, і зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор СРПП № 2 Воловецького ВП Гошпер О. Ф. був упереджений при проведенні перевірки та складанні  щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи – у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано й на такі не посилався адвокат Шуста В. В. у ході апеляційного розгляду.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку про те, що інспектор ОСОБА_6 при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.

Крім того, під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено й даних про те, що в громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також лікаря Воловецької РЛ були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема, у відмові від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, – такі дані в матеріалах справи також відсутні й до апеляційної скарги таких також не додано й на такі не посилався адвокат Шуста В. В. у ході апеляційного розгляду.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не проводили огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, і при цьому, відмова ОСОБА_1 від проходження такого огляду не зафіксована, - апеляційний суд відхиляє як такі, що жодним чином не спростовують факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, і в свою чергу, не впливають на висновки суду першої інстанції, оскільки наявними в матеріалах справи й наведеними вище доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, достовірно підтверджено факт відмови ОСОБА_1 від проходження на законну вимогу працівника поліції огляду на стан алкогольного сп`яніння. 

Із цих підстав, апеляційний суд не приймає до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 незаконно був затриманий працівниками поліції, обмежений у пересуванні та незаконно доставлений до закладу охорони здоров`я, а відтак, і всі вимоги поліцейських у закладі охорони здоров`я щодо проходження ОСОБА_1 нібито огляду на стан сп`яніння є незаконними.

Доводи апеляційної скарги про те, що відеозаписи працівників поліції, на яких зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, не є записами з нагрудних камер поліцейських, у них відсутня дата та час зйомки, а тому, встановити факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду саме в закладі охорони здоров`я 11.05.2020 з моменту нібито відмови від проходження огляду та до моменту складання протоколу – не є можливим, - апеляційний суд відхиляє як такі, що також будь-яким чином не впливають на висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.5 ПДР та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, а також не свідчать про недопустимість відеозапису як доказу в даній справі. При цьому, враховується те, що стороною захисту не спростовано, що на такому відображений саме ОСОБА_1 , який відмовився на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. 

Як такі, що не знайшли свого підтвердження і будь-яким чином не впливають на висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції в порушення вимог ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» незаконно зупиняли автомобіль, який належить ОСОБА_1 , та в подальшому, незаконно вимагали від ОСОБА_1 пред`явити будь-які документи та проходити огляд на стан сп`яніння.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.5 ПДР, та скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що накладене на нього адміністративне стягнення відповідає санкції вищевказаної статті, яка є безальтернативною, у зв`язку з чим, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Не погоджується апеляційний суд і з доводами сторони захисту щодо закриття справи на підставі в п. 6 ст. 247 КУпАП виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Близькі за змістом положення містяться у ч. 2 ст. 4 КК, відповідно до якої кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Зазначені положення кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Вищенаведене свідчить про те, що до осіб, які до 01.07.2020 вчинили керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі ст. 130 КУпАП, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП, відсутня, оскільки згідно вказаної норми провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність, а у результаті внесення змін до ст. 130 КУпАП юридична відповідальність виключена зі ст.130 КУпАП, була не скасована, а навпаки посилена.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги, які не знайшли свого підтвердження і жодними чином не спростовують та не впливають на висновки суду першої інстанції, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана ОСОБА_1 та адвокатом Шустою В. В. апеляційна скарга – без задоволення.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, в тому числі, про виклик свідків чи витребування доказів, не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
                                
                                                       П О С Т А Н О В И В :
        
апеляційну скаргу, яку подали ОСОБА_1 та адвокат Шуста В. В., залишити без задоволення.
         Постанову судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 07 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 – залишити без зміни.
               Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                              І. В. Стан