СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2020 р.                                                                   Справа № 905/1120/20  

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Ільїн О.В. , суддя  Хачатрян В.С.,
за участю секретаря судового засідання – Беккер Т.М.
та за участю представників сторін:
від позивача – адвокат Дикий Я.П., довіреність №109 від 02.08.2020; 
від відповідача – адвокат Логвиненко О.С., довіреність б/н від 10.12.2019;
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Шляхове будівництво “АЛЬТКОМ” (вх. №1955 Д/1)
на ухвалу Господарського суду Донецької області від 21.07.2020, постановлену у складі судді Сковородіної О.М.
за результатами розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста", м. Київ
про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, майнові права по борговим зобов`язанням та грошові кошти, що знаходяться на рахунках відкритих в будь-яких фінансових установах, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю “Шляхове будівництво “АЛЬТКОМ” (87525, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Бахчиванджи, 2, код ЄДРПОУ 32794511) і які будуть виявлені в ході виконавчого провадження в межах ціни позову співрозмірному - 485 875,18 дол. США та 5 962408,66 грн. 
у справі №905/1120/20
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста", м. Київ
до відповідача     Товариства з обмеженою відповідальністю “Шляхове будівництво “АЛЬТКОМ”, м. Маріуполь, Донецька область
про стягнення 485 875,18 дол. США та 5962408,66 грн

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 21.07.2020 у справі №905/1120/20 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Інвестохіллс Веста”, м. Київ про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, майнові права по борговим зобов`язанням та грошові кошти, що знаходяться на рахунках відкритих в будь-яких фінансових установах, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю “Шляхове будівництво “АЛЬТКОМ” (87525, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Бахчиванджи, 2, код ЄДРПОУ 32794511) і які будуть виявлені в ході виконавчого провадження в межах ціни позову співрозмірному - 485 875,18 дол. США та 5 962408,66 грн задоволено.
Вжито заходи до забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Інвестохіллс Веста” (04080, м. Київ, вул. Олексія Терьохіна, буд. 8а, оф. 111, код ЄДРПОУ 41264766) шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, майнові права по борговим зобов`язанням та грошові кошти, що знаходяться на рахунках відкритих в будь-яких фінансових установах, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю “Шляхове будівництво “АЛЬТКОМ” (87525, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Бахчиванджи, 2, код ЄДРПОУ 32794511) і які будуть виявлені в ході виконавчого провадження в межах ціни позову співрозмірному - 485875,18 дол. США та 5 962408,66 грн.
Не погодившись з ухвалою, постановленою господарським судом першої інстанції, до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся відповідач, який просить скасувати ухвалу Господарського суду Донецької області від 21.07.2020 у справі №905/1120/20 у повному обсязі та відмовити ТОВ “Фінансова компанія “Інвестохіллс Веста” у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, судові витрати просить покласти на позивача. 
Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з наступних підстав:
-судом першої інстанції не належним чином враховано та надано невірний висновок стосовно фінансового стану відповідача при застосуванні арешту на все майно;
-оскаржувана ухвала не містить посилань на  належні докази, а заява позивача про забезпечення позову не обґрунтована такими доказами, у відповідності до яких можна встановити факти, що свідчать про наявність обставин, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду;
-накладенням арешту на все рухоме та нерухоме майно судом першої інстанції порушено принцип співмірності позовних вимог, що забезпечуються із обсягом майна на яке буде накладено арешт;
-судом першої інстанції не обґрунтовано допустимості та необхідності забезпеченням позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно;
-господарським судом не здійснено співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення на діяльність товариства відповідача, а саме те, що забезпечення позову матиме наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.08.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Шляхове будівництво “АЛЬТКОМ” на ухвалу Господарського суду Донецької області від 21.07.2020 у справі №905/1120/20; встановлено позивачу строк до 03.09.2020 для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання апелянту; призначено справу до розгляду на 15.09.2020 об 11:30 годині.
07.09.2020 на адресу апеляційного суду від ТОВ “Фінансова компанія “Інвестохіллс Веста” надійшов відзив, у якому позивач заперечує проти задоволення апеляційної скарги та зазначає, що суд першої інстанції задовольняючи клопотання про забезпечення позову наклав арешт в межах ціни позову співрозмірну 485875,18 дол. США та 5962408,66 грн. В подальшому на виконання ухвали суду першої інстанції, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва 28.07.2020 накладено арешт на кошти боржника в межах ціни позову, розміщених лише на одному з багатьох рахунків боржника, а не на все майно відповідача. Зазначене, на думку позивача, спростовує доводи апелянта про блокування господарської діяльності компанії у зв`язку із забезпеченням позову.
Крім того зазначає, що оскільки Кредитні договори не забезпечені реальною заставою майна, позивач має фактичні підстави вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення позову, виконання рішення суду може бути утруднено чи, взагалі, неможливим, адже відповідач буде відчужувати своє майно і кошти з метою невиконання зобов`язання перед позивачем.
У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 15.09.2020 оголошено перерву до 17.09.2020 об 10:30 год.
16.09.2020 на електронну адресу апеляційного суду від позивача надійшли додаткові документи, а саме копія постанови приватного виконавця ВП №62664473 від 04.08.2020 про закінчення виконавчого провадження, постанова приватного виконавця ВП №62664473 від 05.08.2020 про виправлення помилки у процесуальному документі, Інформація з Єдиного реєстру боржників щодо виконавчих проваджень стосовно відповідача.
17.09.2020 до судового засідання апеляційної інстанції з`явився представник апелянта, який наполягав на доводах апеляційної скарги та просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, оскільки вона є незаконною та необґрунтованою.
Присутній у судовому засіданні апеляційної інстанції 17.09.2020 представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Представник позивача зазначив, що ухвалою Господарського суду Донецької області від 18.08.2020 у даній справі було частково скасовано заходи до забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Інвестохіллс Веста”, а саме: накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, майнові права по борговим зобов`язанням Товариства з обмеженою відповідальністю “Шляхове будівництво “АЛЬТКОМ” в межах ціни позову співрозмірному - 485 875,18 дол. США та 5 962     408,66 грн. Залишено забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Інвестохіллс Веста” щодо грошових коштів, що знаходяться на рахунках відкритих в будь-яких фінансових установах, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю “Шляхове будівництво “АЛЬТКОМ” в межах ціни позову співрозмірному - 485 875,18 дол. США та 5 962     408,66 грн. У зв`язку з чим просив закрити апеляційне провадження. 

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
З матеріалів справи судом встановлено, до Господарського суду Донецької області з позовною заявою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Інвестохіллс Веста”, м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю “Шляхове будівництво “АЛЬТКОМ” про стягнення 485875,18 дол. США та 5962408,66 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем кредитних договорів №№ 743/01-2013 від 25.04.2013, 793/02-2014 від 17.03.2014, №794/03-2014 від 19.03.2014, №795/04-2014 від 20.03.2014, №804/02-2014 від 01.09.2014.
Разом з позовною заявою було подано заяву про забезпечення позову.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 17.06.2020 було відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову через її необґрунтованість.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 08.07.2020 відкрито провадження у справі №905/1120/20.
20.07.2020 на адресу суду від позивача надійшла заява б/н від 20.07.2020 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, майнові права по борговим зобов`язанням та грошові кошти, що знаходяться на рахунках відкритих в будь-яких фінансових установах, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю “Шляхове будівництво “АЛЬТКОМ” (87525, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Бахчиванджи, 2, код ЄДРПОУ 32794511) і які будуть виявлені в ході виконавчого провадження в межах ціни позову співрозмірному - 485875,18 дол. США та 5962408,66 грн.
В обґрунтування заяви, позивач зазначає, що між Товариством з обмеженою відповідальністю “Шляхове будівництво “АЛЬТКОМ” та Публічним акціонерним товариством “Банк Камбіо” було укладено кредитні договори: 1) 25.04.2013 між Позичальником та Банком укладено кредитний договір № 743/01-2013. Відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 5 000 000 доларів США.; 2) 17.03.2014 між Позичальником та Банком укладено кредитний договір № 793/02-2014, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 1 200 000 доларів США.; 3) 19.03.2014 між Позичальником та Банком укладено кредитний договір № 794/03-2014, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 1 400 000 доларів США.; 4) 20.03.2014 між Позичальником та Банком укладено кредитний договір № 795/04-2014, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 1 328 000 доларів США; 5) 01.09.2014 між Позичальником та Банком укладено кредитний договір № 804/02-2014, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 37 539 689 грн. 84 коп.
30.01.2020 між ПАТ “Банк Камбіо” (надалі за текстом - Первісний кредитор, Банк) та ТОВ “Фінансова компанія “Інвестохіллс Веста” (надалі за текстом - Товариство, Новий кредитор) було укладено Договір про відступлення прав вимоги №23 згідно з яким в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, заставодавців, іпотекодавців та поручителів, фізичних та юридичних осіб, фізичних осіб підприємців, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржників, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки (іпотечними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом - “Основні договори”, надалі за текстом - “Права вимоги”.
На момент подання позовної заяви право вимоги за вказаними вище кредитними договорам та договорами забезпечення перейшло від ПАТ “Банк Камбіо” до ТОВ “Фінансова компанія “Інвестохіллс Веста”.
Позивач вказує про нестабільне фінансове становище відповідача, а саме, наявність у господарському суді справ про стягнення з ТОВ “Шляхове будівництво “АЛЬТКОМ” на користь юридичних осіб коштів: справа № 905/2326/18 про солідарне стягнення з ТОВ “Шляхове будівництво “АЛЬТКОМ” 3757271,62 грн; справа № 911/3144/19 про стягнення з ТОВ “Шляхове будівництво “АЛЬТКОМ”  5 182 144,87 грн; справа № 905/1131/20 про стягнення 2 176 503,29 грн.; справа № 905/1840/19 про стягнення 15 766 732,27 гри; справа № 905/927/20 про стягнення 15 194 062,01 гри, а також на те, що на примусовому виконанні в органах виконавчої служби знаходяться рішення у справі № 905/2508/15 про стягнення з ТОВ “Шляхове будівництво “АЛЬТКОМ” на користь ПАТ "АКПІБ" 8 596 372,57 дол. США, а також, рішення у справі № 905/2357/15 про стягнення з ТОВ “Шляхове будівництво “АЛЬТКОМ” на користь ПАТ "АКПІБ" 466 403 458,33 грн.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 21.07.2020 у справі №905/1120/20 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Інвестохіллс Веста”, м. Київ про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, майнові права по борговим зобов`язанням та грошові кошти, що знаходяться на рахунках відкритих в будь-яких фінансових установах, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю “Шляхове будівництво “АЛЬТКОМ” (87525, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Бахчиванджи, 2, код ЄДРПОУ 32794511) і які будуть виявлені в ході виконавчого провадження в межах ціни позову співрозмірному - 485 875,18 дол. США та 5 962408,66 грн задоволено.
Вжито заходи до забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Інвестохіллс Веста” (04080, м. Київ, вул. Олексія Терьохіна, буд. 8а, оф. 111, код ЄДРПОУ 41264766) шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, майнові права по борговим зобов`язанням та грошові кошти, що знаходяться на рахунках відкритих в будь-яких фінансових установах, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю “Шляхове будівництво “АЛЬТКОМ” (87525, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Бахчиванджи, 2, код ЄДРПОУ 32794511) і які будуть виявлені в ході виконавчого провадження в межах ціни позову співрозмірному - 485875,18 дол. США та 5 962408,66 грн.
Зазначено, що заходи забезпечення позову діють до вирішення Господарським судом Донецької області питання про скасування забезпечення позову або до скасування ухвали про забезпечення позову у встановленому законом порядку вищими судовими інстанціями.
Судом зазначено, що наявність інших судових справ про стягнення з відповідача заборгованості свідчить про невиконання відповідачем зобов`язань, нестабільне та незадовільне фінансове становище господарської діяльності відповідача, що є належним доказом існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, колегія судів встановила наступне.
З матеріалів апеляційної скарги вбачається, що ТОВ Шляхове будівництво “АЛЬТКОМ” до неї додано роздруківки з Єдиного реєстру боржників, роздруківки з інформаційної бази "YouControl", копії довідок ДПС, роздруківки із сайту Фіскальної служби України, роздруківки із сайту "Держазакупівлі.Онлайн", копії договорів підряду, про закупівлю послуг та робіт, оренди рухомого майна, оригінал бухгалтерської довідки, які за своєю правовою природою є доказами.
Вирішуючи питання прийняття наданих апелянтом додаткових доказів, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Тобто, за загальним правилом, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в матеріалах справи і поданими суду першої інстанції доказами.
При цьому, судова колегія зазначає, що згідно зі статтею 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. 
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач відповідно до положень статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
В кожному конкретному випадку суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому, обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.
Отже, підстави для застосування заходу забезпечення позову визначаються судом саме відповідно до наданих позивачем доказів в обґрунтування доводів заяви про забезпечення позову. 
Відтак, і перегляду судом апеляційної інстанції ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову здійснюється відповідно до наданих позивачем і наявних в матеріалах справи доказів в обґрунтування доводів заяви про забезпечення позову.
Натомість, надані апелянтом додаткові докази не були підставою звернення позивачем із заявою про забезпечення позову, не були предметом розгляду  суду першої інстанції і, відповідно, їм не була надана оцінка судом в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали; надані апелянтом додаткові докази фактично спрямовані на спростування доводів місцевого господарського суду, викладені в оскаржуваній ухвалі.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції не приймає надані апелянтом додаткові докази і здійснює перегляд ухвали місцевого господарського суду від 21.07.2020 за наявними у справі і поданими позивачем суду першої інстанції доказами в обґрунтування доводів заяви про забезпечення позову. 
Щодо наданих позивачем додаткових доказів, а саме: копії постанови приватного виконавця ВП №62664473 від 04.08.2020 про закінчення виконавчого провадження, копії постанови приватного виконавця ВП №62664473 від 05.08.2020 про виправлення помилки у процесуальному документі, довідки з Єдиного реєстру боржників щодо виконавчих проваджень стосовно відповідача від 16.09.2020, судова колегія зазначає таке.
Копії постанов приватного виконавця ВП №62664473 від 04.08.2020 і ВП №62664473 від 05.08.2020, датовані вже після прийняття оскаржуваної ухвали і, відповідно, не були предметом розгляду суду першої інстанції. Дані постанови не є доказом в обґрунтування заяви позивача про забезпечення позову, а фактично свідчать про виконання цієї ухвали, оскільки саме внаслідок виконання ухвали був накладений арешт на грошові кошти відповідача, а у подальшому частково знято у зв`язку із наявністю у відповідача достатньо коштів на одному з рахунків для погашення заборгованості в разі задоволення позову. 
Що стосується довідки з Єдиного реєстру боржників щодо виконавчих проваджень стосовно відповідача, то такий доказ позивачем до суду першої інстанції в обґрунтування заяви про забезпечення позову не надавався, місцевим господарським судом під час прийняття оскаржуваної ухвали не досліджувався, правова оцінка йому не надавалася. Разом з цим, позивачем не наведено причин неподання та не обґрунтовано неможливості подання зазначеного доказу до суду першої інстанції разом із заявою про забезпечення позову. 
За таких обставин, суд апеляційної інстанції не приймає і надані позивачем додаткові докази і здійснює перегляд ухвали місцевого господарського суду від 21.07.2020, як зазначено вище, за наявними у справі і поданими позивачем суду першої інстанції доказами в обґрунтування доводів заяви про забезпечення позову.

При перегляді ухвали місцевого господарського суду із врахуванням меж апеляційного перегляду згідно положень ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.
Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.
Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
Згідно із статтею 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
За приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
Отже, в кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому, обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.
З матеріалів оскарження ухвали судом встановлено, що заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що: 1) відповідач буде відчужувати своє майно та кошти з метою невиконання зобов`язання перед позивачем; 2)наявністю справ у господарських судах стосовно стягнення з ТОВ «Шляхове будівництво «АЛЬТКОМ» грошових коштів на користь юридичних осіб, а саме: №905/2326/18, №911/3144/19, №905/1131/20, №905/1840/19, №905/927/20; 3)перебування на примусовому виконанні в органах виконавчої служби рішень про стягнення з відповідача коштів у справах №905/2508/15, №905/2357/15.
Як вбачається із заяви про забезпечення позову, до неї не додано жодного доказу в обґрунтування обставин, на які позивач посилається в своїй заяві, які б підтверджували необхідність застосування заходів забезпечення позову.
Колегія суддів критично ставиться до твердження позивача, що у разі невжиття заходів забезпечення позову відповідач буде відчужувати своє майно і кошти з метою невиконання зобов`язань перед позивачем, оскільки позивачем у заяві про забезпечення позову не наведено жодних обставин вчинення відповідачем конкретних дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після подання позову до суду, в тому числі і дій спрямованих на реалізацію належного йому майна, безпідставного витрачання ним коштів, приховування активів, тощо.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
При цьому, заявник не надав жодного належного та допустимого доказу у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, із якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів забезпечення позову та які б свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, а посилання позивача на потенційну можливість настання в майбутньому негативних наслідків - імовірну неможливість виконання рішення суду, без надання відповідного обґрунтування, в тому числі доказів вчинення відповідачем певних реальних дій, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення чи зменшення грошових коштів на рахунках, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.   
Така правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 13.01.2020 у справі №922/2163/17, від 08.11.2019 у справі №904/421/19.
Саме лише припущення позивача, що відповідачем будуть вчинятися дії спрямовані на зменшення майна та грошових коштів, що йому належать, без належного обґрунтування та зазначення конкретних вчинюваних відповідачем дій із посиланням на докази, не може бути підставою для застосування заходів забезпечення позову.
Враховуючи викладене, позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що відповідачем будуть вчинятися дії спрямовані на відчуження майна з метою ухилення від виконання зобов`язань перед позивачем.
Також, наявність у господарських судах проваджень стосовно стягнення з ТОВ “Шляхове будівництво “АЛЬТКОМ” грошових коштів на користь інших осіб, а також існування виконавчих проваджень стосовно стягнення коштів з відповідача жодним чином не свідчить про ухилення відповідачем від виконання взятих на себе зобов`язань перед іншими контрагентами і перед позивачем.
Колегія суддів зазначає, що наявність у господарських судах справ стосовно стягнення з ТОВ “Шляхове будівництво “АЛЬТКОМ” грошових коштів на користь інших осіб є свідченням ведення відповідачем господарської діяльності на власний ризик, та про реалізацією контрагентами свого права на звернення до суду про стягнення заборгованості, а також не значить, що за існуючими судовими провадженнями з ТОВ “Шляхове будівництво “АЛЬТКОМ” буде ухвалено рішення про стягнення з відповідача грошових коштів.
Так, у справі №905/327/20, на яку в заяві про забезпечення позову посилається позивач, Господарським судом Донецької області 31.08.2020 прийнято рішення про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ТОВ “Шляхове будівництво “АЛЬТКОМ” заборгованості по сплаті гонорару успіху у розмірі 14307052,01 грн.
Верховним Судом у постановах від 25.02.2019 у справі №922/2673/18, від 02.04.2019 у справі №918/702/18, від 26.09.2019 у справі №904/1417/19, від 10.10.2019 у справі №904/1478/19, від 12.05.2020 у справі №910/14149/19 висловлювалася позиція, що наявність інших судових проваджень майнового характеру, учасником яких є відповідач, не є тією обставиною, яка б могла свідчити про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання або слугувати підставою для висновку про неможливість чи істотне ускладнення в майбутньому виконання судового рішення, оскільки є припущеннями, не підтвердженими належними доказами. 

Твердження відповідача про наявність двох виконавчих проваджень стосовно стягнення з відповідача грошових коштів також не може бути в даному випадку підставою для застосування заходів забезпечення позову, оскільки на підтвердження тих обставин, що на примусовому виконанні в органах виконавчої служби знаходяться рішення у справі № 905/2508/15 про стягнення з ТОВ “Шляхове будівництво “АЛЬТКОМ“ па користь ПАТ “АКПІБ“ 8 596 372,57 дол. США, а також, рішення у справі № 905/2357/15 про стягнення з ТОВ “Шляхове будівництво “АЛЬТКОМ“ на користь ПАТ “АКПІБ“ 466 403 458,33 грн позивачем до зави про забезпечення позову не надано додано жодних доказів на підтвердження вказаних обставин. 
Із самих лише тверджень заявника без підтвердження відповідними доказами зазначених вище обставин, суд не може встановити чи дійсно відкрито виконавчі провадження стосовно стягнення з ТОВ “Шляхове будівництво “АЛЬТКОМ” заборгованості за вказаними судовими рішеннями, на якій стадії виконавчого провадження вони перебувають, позивачем не надано суду доказів, що ТОВ “Шляхове будівництво “АЛЬТКОМ” не виконало виконавчі документи, ухиляється від їх виконання, чи вчиняє дії, спрямовані на уникнення від сплати заборгованості.
Та і наявність виконавчих проваджень щодо стягнення з відповідача грошових коштів не може вважатися підставою для застосування заходів забезпечення, оскільки не свідчить ні про неможливість виконання відповідачем зобов`язань за виконавчими провадженнями, ні про неможливість або утруднення виконання судового рішення у даній справі у разі задоволення позовних вимог.
Існування у господарських судах справ та виконавчих проваджень стосовно стягнення з ТОВ “Шляхове будівництво “АЛЬТКОМ” грошових коштів не може вважатися свідченням нестабільного та незадовільного фінансового становищя господарської діяльності відповідача, оскільки позивачем не надано жодних доказів збитковості діяльності відповідача, відсутності активів тощо.
Позивачем не надано до суду і жодних доказів неплатоспроможності відповідача виконати рішення суду у разі задоволення позову.
Отже, наведені позивачем обставини в обґрунтування заяви про забезпечення позову, зокрема щодо наявності інших судових проваджень та перебування на виконавчому провадженні рішень стосовно стягнення з відповідача грошових коштів не свідчить про наявність підстав для забезпечення позову, тобто, наведені позивачем обставини не доводять, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів останнього.  Наявність заборгованості за договором, яка є предметом спору, не може свідчити про те, що невжиття заходів до забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, як і наявність у відповідача інших кредиторів.
Твердження позивача щодо значної суми заявлених позовних вимог до відповідача також не свідчить про наявність правових підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно, майнові права та грошові кошти відповідача. Наявність заборгованості за кредитними договорами перед позивачем не може свідчити про те, що невжиття заходів до забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду та потребує застосування заходів забезпечення позову. 
Також, колегія суддів зазначає про відсутність зв`язку між обраним позивачем заходом до забезпечення позову та предметом позовної вимоги у даній справі, оскільки накладення арешту на майно має стосуватися майна, що належить до предмета спору, тоді як предметом спору у даній справі є вимога про захист прав та законних інтересів позивача, порушених відповідачем внаслідок неналежного виконання ним зобов`язання із своєчасного повернення грошових коштів за кредитними договорами. А накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, майнові права по борговим зобов`язанням є неспівмірним та не може вважатися адекватним засобом забезпечення позову у даній справі, такі заходи забезпечення позову жодним чином не пов`язані із предметом позову (адже позивачем не заявлялося жодних позовних вимог щодо рухомого або нерухомого майна відповідача).
Позивачем не назначено жодних доводів в обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, майнові права по борговим зобов`язанням відповідача, до заяви про забезпечення позову не надано жодних доказів на підтвердження того, що грошових коштів наявних на рахунках відповідача недостатньо для забезпечення виконання судового рішення у даній справі у майбутньому, та у зв`язку з цим необхідністю накладення арешту все майно.
Крім того, накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, майнові права по борговим зобов`язанням та грошові кошти істотно обмежує можливість відповідача здійснювати подальшу господарську діяльність, може призвести до неможливості виконання відповідачем своїх інших договірних зобов`язань та до погіршення фінансового стану відповідача.
Суд першої інстанції, задовольняючи клопотання позивача щодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти відповідачів у межах суми позову, мав обґрунтувати, в тому числі з посиланням на відповідні обставини та належні докази, що невжиття таких заходів спроможне істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених (оспорюваних) прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Однак, в оскаржуваній ухвалі місцевого господарського суду від 21.07.2020 не наведено обставин та відсутні посилання на докази, що підтверджували б необхідність застосування заходів забезпечення позову. При цьому суд першої інстанції  обмежився лише наведенням мотивів, викладених у заяві ТОВ “Фінансова компанія “Інвестохіллс Веста” про вжиття заходів забезпечення позову, не з`ясував належним чином обставини, що мають значення для справи та не навів обґрунтованих підстав для вжиття заходів до забезпечення позову, виходячи з встановлених обставин справи на підставі наявних в ній доказів.
Посилання відповідача на відсутність податкового боргу та на наявність активів підприємства, які суттєво перевищують позовні вимоги апеляційним судом з урахуванням вимог ст. 269 ГПК не беруться до уваги, оскільки зазначені обставини не були предметом розгляду суду першої інстанції, ним не досліджувалися та їм не надавалася правова оцінка. 
Крім того, обов`язок доказування відсутності активів у відповідача та збитковості його господарської діяльності як підстава для застосування заходів забезпечення покладається на позивача.
Апеляційний господарський суд вважає, заява позивача ґрунтується виключно на припущеннях щодо можливого ухилення відповідача від виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позову, що позивачем не обґрунтовано необхідність вжиття заходів до забезпечення позову та не надано на підтвердження своєї позиції належних та допустимими доказів щодо наявності фактичних обставин з якими процесуальний закон пов`язує застосування забезпечення позову. В поданих суду матеріалах відсутні докази та доводи, що належним чином обґрунтовують імовірність утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.
Таким чином, посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість настання в майбутньому негативних наслідків, без надання відповідного обґрунтування, в тому числі доказів вчинення відповідачами певних реальних дій, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення чи зменшення їх майна, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, а у суду першої інстанції були відсутні правові підстави, встановлені ст. 136 ГПК України для задоволення такої заяви позивача.
У той же час, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що під час розгляду заяви про забезпечення позову як накладення арешту на майно чи грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами або майном.
Вжиті заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно  та кошти на рахунках відповідача можуть призвести до перешкод у здійсненні господарської діяльності та, в свою чергу, погіршення майнового стану сторони.
Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 30.07.2020 у справі №910/3836/20 при розгляді схожих правовідносин.
Згідно з частиною першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Щодо клопотання позивача про закриття апеляційного провадження колегія суддів зазначає наступне.
Із компьютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" вбачається, що ухвалою Господарського суду Донецької області від 18.08.2020 скасовано заходи до забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Інвестохіллс Веста” частково, а саме: накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, майнові права по борговим зобов`язанням Товариства з обмеженою відповідальністю “Шляхове будівництво “АЛЬТКОМ” в межах ціни позову співрозмірному - 485 875,18 дол. США та 5 962  408,66 грн. Залишено забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Інвестохіллс Веста” щодо грошових коштів, що знаходяться на рахунках відкритих в будь-яких фінансових установах, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю “Шляхове будівництво “АЛЬТКОМ” в межах ціни позову співрозмірному - 485 875,18 дол. США та 5 962  408,66 грн. 
Ухвала суду першої інстанції прийнята з посиланням на те, що 17.08.2020 на адресу суду від Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Я.В. надійшла постанова ВП №62664473 від 04.08.2020 про закінчення виконавчого провадження за ухвалою Господарського суду Донецької області №905/1120/20 від 21.07.2020, відповідно до якої приватним виконавцем були арештовані кошти в сумі 485875,18 дол. США та 5 962 408,66 грн.
У зв`язку з викладеними обставинами позивач просить закрити апеляційне провадження. 
Колегія суддів зазначає, що ст. 264 ГПК України передбачено випадки, у яких суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження. 
Однак зазначена норма не передбачає права апеляційного суду на закриття апеляційного провадження у разі скасування заходів забезпечення позову.
Колегія суддів зазначає, що ухвала суду першої інстанції від 18.08.2020 постановлена після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Донецької області від 21.07.2020 у справі №905/1120/20, та лише частково скасовує заходи забезпечення позову щодо накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, майнові права по борговим зобов`язанням.
Проте, оскаржувана ухвала від 21.07.2020 є чинною, а арешт накладений на грошові кошти відповідача судом не скасований.
Скасування судом першої інстанції частково заходів забезпечення позову не спростовує тієї обставини, що ухвала Господарського суду Донецької області від 21.07.2020 у справі №905/1120/20 прийнята без належного дослідження обставин справи та є необґрунтованою.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для закриття апеляційного провадження.
У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд не забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та не надав належну правову оцінку заяві позивача про забезпечення позову, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду від 21.07.2020 у справі №905/1120/20 слід скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Інвестохіллс Веста” про забезпечення позову у справі №905/1120/20 відмовити повністю.
Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, п. 1 ч. 1 ст. 277, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд
                                          
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Шляхове будівництво “АЛЬТКОМ” задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Донецької області від 21.07.2020 у справі №905/1120/20 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Інвестохіллс Веста” у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 17.09.2020.

Головуючий суддя                                                                    І.А. Шутенко

Суддя                                                                                           О.В. Ільїн  

Суддя                                                                                           В.С. Хачатрян