УХВАЛА

30 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 140/2006/19
адміністративне провадження № К/9901/18550/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача – Кашпур О.В.,
суддів – Радишевської О.Р., Шевцової Н.В.,  

перевіривши касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від                 18 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,     
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо непроведення нарахування та виплати у період з 01.06.2015 по 18.01.2018 індексації грошового забезпечення та стягнути з відповідача індексацію грошового забезпечення за період з 01.06.2015 по 18.01.2018; визнання протиправною бездіяльність Луцького прикордонного загону щодо непроведення 18.01.2018 остаточного розрахунку грошового забезпечення при звільненні з військової служби позивача та стягнення з відповідача середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 19.01.2018 по день постановлення судом першої інстанції рішення у даній справі.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо непроведення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період 20 червня 2015 року по   12 жовтня 2015 року та з 01 червня 2016 року по 18 січня 2018 року. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період 20 червня 2015 року по 12 жовтня 2015 року та з 01 червня 2016 року по 18 січня 2018 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2020 року рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року у справі № 140/2006/19 скасовано та прийнято постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо непроведення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період 20 червня 2015 року по    12 жовтня 2015 року та з 01 червня 2016 року по 18 січня 2018 року. Стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 20 червня 2015 року по 12 жовтня 2015 року та з 01 червня 2016 року по 18 січня 2018 року в розмірі 5754 грн 95 коп. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо непроведення 18.01.2018 повного роз рахунку грошового забезпечення при звільненні ОСОБА_1 з військової служби. Стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби за період з 19.01.2018 по 18.06.2020 в розмірі 187476 грн 12 коп. без врахування податків і обов`язкових платежів.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду апеляційної інстанції, 24 липня              2020 року скаржник подав до Верховного Суду касаційну скаргу. 
Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі. 
Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за поданою касаційною скаргою, Верховний Суд виходить із такого. 
Пункт 8 частини другої   статті 129 Конституції України   серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують   стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і   стаття 13 КАС України.
Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом. 
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, як відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: 
- касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; 
- особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; 
- справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; 
- суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково. 
За змістом пункту 10 частини шостої   статті 12 КАС України   для цілей цього   Кодексу   справами незначної складності є, зокрема, інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
Згідно з частиною четвертою      статті 257 КАС України      такими винятками є справи у спорах: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В свою чергу, за змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України, справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
З оскаржуваних судових рішень та зі змісту касаційної скарги вбачається, що спірні правовідносини у цій справі склались з приводу проходження позивачем публічної служби на посаді начальника відділенні інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Висоцьк» ІІІ категорії (тип В) у званні старшого лейтенанта.
За таких обставин та правового врегулювання спірні правовідносини, що склались, відносяться до справ незначної складності.
Дослідивши встановлені судами першої й апеляційної інстанцій обставини справи, вивчивши викладені у касаційній скарзі доводи й обґрунтування, з`ясувавши характер спірних правовідносин, Верховний Суд прийшов до висновку про відсутність у цьому випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України (в чинній редакції), крім того, судом не встановлено виключень щодо посади позивача у цій справі в аспекті пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України в поєднанні зі статтею 50 Закону України «Про запобігання корупції».
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Відтак, підстави для відкриття касаційного провадження відсутні. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
у х в а л и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії. 
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                                О. В. Кашпур          
          
Судді:                                                                                                    О.Р. Радишевська   

                                                                                                    Н.В. Шевцова