УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
 
31 липня 2020 року
м. Київ
справа № 333/6022/18
провадження № 51-3559ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув скаргу засудженого ОСОБА_4 , яка по суті є касаційною скаргою на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2020 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 13 квітня 2020 року, постановлені в межах кримінального провадження, за обвинуваченням 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Джанкой Автономної Республіки Крим, мешканця АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, 
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі – КК).
Суть питання
Як убачається з інформації, що міститься в провадженні за скаргою, за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2020 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. 
Запорізький апеляційний суд ухвалою від 13 квітня 2020 року залишив вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_4 без змін.
У скарзі, як можливо зрозуміти з її змісту засуджений ОСОБА_4 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, просить зменшити строк призначеного йому покарання до 2 років позбавлення волі.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Верховний суд здійснює свої повноваження відповідно до положень глави 32 Кримінального процесуального кодексу України (далі — КПК), зокрема ст. 436, згідно з якою провадження в суді касаційної інстанції здійснюється за наслідком розгляду касаційної скарги. 
Однак ОСОБА_4 усупереч цим вимогам КПК подав до суду касаційної інстанції не касаційну скаргу, а скаргу.
Водночас, ст. 427 КПК встановлено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень. 
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 ).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Статею 414 КПК визначено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покаранням та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
Однак, засуджений ОСОБА_4 не навів доводів на обґрунтування явної несправедливості призначеного йому покарання, з огляду на тяжкість вчинених ним злочинів, обставинами їх скоєння, кількості епізодів злочинної діяльності та даним про його особу внаслідок суворості, з урахуванням положень ст. 414 КПК та приписів статей 50, 65 КК у їх взаємозв`язку.
Крім того, у своїй касаційній скарзі засуджений не зазначає, яких саме порушень допустилися суди першої і апеляційної інстанцій, в результаті розгляду і перегляду кримінального провадження щодо нього та не наводить доводів, ці порушення, вплинули на законність та обґрунтованість постановлених цими судами судових рішення, і чому їх слід відносити до підстав для зміни касаційним судом вироку місцевого суду і ухвали суду апеляційної інстанції згідно з ч. 1 ст. 438 КПК та з огляду на положення статей 370, 412—414, 419 цього Кодексу.
Також касаційна скарга ОСОБА_4 не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів апеляційної скарги засудженого, в тому числі й щодо суворості призначеного йому покарання.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Крім того, вимоги до суду касаційної інстанції, викладені засудженим у скарзі, не відповідають змісту ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. 
Зокрема, цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу — без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній чітко викладених вимог, які б узгоджувались з положеннями ст. 436 цього Кодексу, також перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
До того ж, засуджений ОСОБА_4 , усупереч ч. 5 ст. 427 КПК до поданої ним касаційної скарги не додав копій судових рішень, які він оскаржує.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків — п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                             ОСОБА_2                                      ОСОБА_3