Справа № 161/6368/20  Провадження №33/802/473/20 	Головуючий у 1 інстанції:Івасюта Л. В. 	
Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП 	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2020 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду - Денісов В.П.,
з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , його захисника - Петрушина А.С.,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1  та захисника Петрушина А.С. на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 червня 2020 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:
Даною постановою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173, ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення за ст.173 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 (п`ятдесят одну) гривню, за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. На підставі ч.2 ст.36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп. судового збору.
Згідно з постановою ОСОБА_1  визнано винним за те, що 22.04.2020 о 04 год. 25 хв. у м. Луцьку, на вул. Винниченка, 24, він керував автомобілем, марки «ВАЗ 217230», д.н.з  НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9(а) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім того, 22.04.2020 о 04 год. 20 хв. у м. Луцьку, на вул. Винниченка, 51,  ОСОБА_1  нецензурно висловлювався та погрожував працівникам поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , внаслідок чого порушив громадський порядок і спокій громадян, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.
Не погоджуючись з рішенням суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисник оскаржують його з мотивів необґрунтованості. В апеляційній скарзі просять застосувати до ОСОБА_1 ст.21 КУпАП, а саме звільнити його від адміністративної відповідальності, передавши матеріали про адміністративне правопорушення на розгляд трудового колективу ТзОВ «ВОЛМЕТСЕРВІС». Посилаються на те, що  ОСОБА_1 повністю визнав вину та щиро розкаявся у вчиненому, є багатодітним батьком, оскільки має на утриманні одну неповнолітню та чотирьох малолітніх дітей, є єдиним годувальником у родині, а позбавлення його прав керування транспортним засобом поставить у скрутне матеріальне становище усю його сім`ю та утриманців. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі та просили скасувати постанову судді і звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Вимоги ст.280 КУпАП регламентують, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст.251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному  законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Висновки суду про доведеність винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.173, ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджуються зібраними у справі та дослідженими в ході судового розгляду доказами, які в апеляційній скарзі не оспорюються.
Згідно зі ст.ст.23, 33 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
У поданій апеляційній скарзі сторона захисту просить застосувати до ОСОБА_1 ст.21 КУпАП, звільнивши його від адміністративної відповідальності та передавши матеріали про адміністративне правопорушення на розгляд трудового колективу ТзОВ «ВОЛМЕТСЕРВІС».
При розгляді справи в апеляційній інстанції встановлено, що місцевим судом враховано те, що  ОСОБА_1 вперше притягається до адміністративної відповідальності, ствердив факт вчинення ним адміністративних правопорушень, щиро розкаявся у вчиненому та має на утриманні одну неповнолітню та чотирьох малолітніх дітей.
Однак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про те, що вищезазначені обставини у їх сукупності не можуть слугувати підставою для звільнення  ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд трудового колективу.
Так, положеннями ст.21 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу. Тобто застосування вимог ст.21 КУпАП до особи, на думку апеляційного суду, є правом, а не обов`язком суду.
Такі доводи ОСОБА_1 та його захисника вже були предметом розгляду суду першої інстанції.
Дослідивши вказане клопотання, місцевий суд у судовому рішенні вказав, що відсутні підстави для застосування положень ст.ст.21, 22 КУпАП, оскільки правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є найбільш тяжким порушенням Правил дорожнього руху, яке передбачено у чинному законодавстві, а перебування водія у стані алкогольного сп`яніння несе підвищену небезпеку як для самого водія, так і для його пасажирів, пішоходів та інших учасників дорожнього руху. У зв`язку з цим, дане правопорушення неможливо вважати малозначним у розумінні ст.22 КУпАП.
Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду, які є належно та обґрунтовано вмотивованими. 
Крім того, керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння створює підвищену суспільну небезпеку для оточуючих, оскільки стягнення у санкції даної статті КУпАП з кожним роком постійно суттєво посилюється і на даний час є безальтернативно суворим, тому підстав для звільнення  ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності в порядку ст.21 КУпАП апеляційний суд не вбачає.
Також судом апеляційної інстанції враховується ступінь алкогольного сп`яніння  ОСОБА_1 , а саме 1,98 проміле, що стверджується роздруківкою приладу «Драгер», наявною у матеріалах справи (а.с.7-8).
При цьому слід відмітити, що, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1), та відеозапису нагрудних камер працівників поліції,  ОСОБА_1  під час зупинки поліцейськими вину у скоєному не визнавав, поводив себе зухвало, нецензурно висловлюючись до працівників поліції (час відео: 04:31:03, 04:16:36, 04:17:11, 04:17:34 а.с.11), в результаті чого був затриманий та доставлений у Луцький міський відділ поліції ГУНП у Волинській області (а.с.5).
Отже, позиція  ОСОБА_1  про визнання своєї вини, висловлена ним під час складання протоколу та в суді першої й апеляційної інстанцій, є суперечливою і не може братися апеляційним судом до уваги при прийнятті рішення по суті апеляційної скарги. 
Суд апеляційної інстанції вважає, що перше притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності та наявність на утриманні п`ятьох дітей, з огляду на кількість проміле (1,98), не виправдовують його у грубому порушенні правил дорожнього руху та у вчиненні дрібного хуліганства, а тому не можуть слугувати підставою для застосування до нього ст.21 КУпАП.
На думку апеляційного суду, накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції відповідно до вимог ч.2 ст.33 КУпАП урахував характер правопорушення, дані про особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив безальтернативне стягнення у виді штрафу із позбавленням права керування транспортними засобами, визначене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.
З огляду на наведене, постанова судді є законною та обґрунтованою, а підстави для скасування постанови суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, - відсутні.
На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Петрушина А.С. - залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 червня 2020 року щодо  ОСОБА_1  - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Волинського апеляційного суду         В.П. Денісов