ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 	 	

 	 	

Номер провадження: 33/821/343/20	Головуючий по І інстанції Білик О.В. 	
Справа № 705/1014/20   Категорія: ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП  	Доповідач в апеляційній інстанції Ятченко М.О. 	

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М       У К Р А Ї Н И

17 липня 2020 р.                                                                                          м. Черкаси

   Суддя Черкаського апеляційного суду Ятченко М.О., з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 червня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 , 

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням на підставі ч.2 ст. 36 КУпАп адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, та позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік; стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн.,

                                                          в с т а н о в и в :

     Згідно постанови суду першої інстанції та відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 396533 від 10 березня 2020 року ОСОБА_1 10.03.2020 року о 18 год. 15 хв. по вул.Європейська, 56, в м.Умань, керував мопедом Хонда Діо, б/н, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Drager», в присутності двох свідків, результат 1,69%, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
     Він же, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 396534,  10.03.2020 о 18 год. 15хв. по вул.Європейська, в м.Умань водій мопеда Хонда Діо, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, не був уважний та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, виявивши, що автомобіль Renault Lodgy, д.н.з. НОМЕР_1 , увімкнув правий покажчик повороту та розпочав поворот праворуч рухаючись в попутному напрямку, не вжив заходів для зменшення швидкості руху, чим порушив п.2.3 (б), п.12.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.
     На підставі ст.36 КУпАП адміністративні справи №705/1014/20 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та №705/1015/20 за ст. 124 КУпАП  стосовно ОСОБА_2 об`єднані в одне провадження з присвоєнням об`єднаному провадженню №3/705/683/20, справа №705/1014/20. 
Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просив постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 червня 2020 року скасувати через не повне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, що призвело на думку апелянта до порушення норм матеріального і процесуального права.
     Вказує, що судом першої інстанції поверхнево та формально розглянуто справу відносно нього, без допиту свідків; зміст постанови  суду не відповідає вимогам ст.ст. 283,284 КУпАП, не містить доказів на яких  ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, відсутні мотиви  відхилення інших доказів; відсутні дані про  своєчасне сповіщення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про місце і час розгляду справи; не врахований факт надання клопотання про відкладення розгляду справи.
    Крім того, вказує скаржник, судом не враховано, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього серії ПДР18 №396533 складений з порушенням вимог ст. ст. 254, 256, 246 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України, від 06.11.2015 року №1376, зареєстрованої в МУЮ від 01.12.2015 року, № 1496/27941, а тому не може бути визнаний підставою для притягнення до адміністративної відповідальності та допустимим доказом. 
     Також зазначив, що його огляд на стан сп`яніння був проведений поліцейськими з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, на думку апелянта, технічним засобом сумнівного походження та без дотримання  процедури такого огляду, без направлення його до медичного закладу, тому вважає його недійсним.
   У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з мотивів в ній наведених.
    Вивчивши матеріали провадження, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, суддя вважає наступне.
    Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
   Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
    Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
    Як вбачається з апеляційної скарги, ОСОБА_1 оскаржує постанову суду першої інстанції лише в частині визнання його винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
    Суддя апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції належно встановлені обставини, які дають обґрунтовані підстави притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
    Факт керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння належно встановлений судом першої інстанції на підставі належних і допустимих доказів.
     Дані тесту на алкоголь вказують, що ОСОБА_1 був перевірений на стан алкогольного сп`яніння  10.03.2020 року о 18 год. 25 хв., й результат показав наявність 1.69‰, на якому ОСОБА_1 поставив свій підпис. Також підписи ОСОБА_1 містяться у відповідних графах протоколу про адміністративне правопорушення, що свідчить про те, що він розумів зміст протоколу та був з ним ознайомлений (а. с. 1,3,4). Крім того, ОСОБА_1 в протоколі власноруч вказав, що «керував мопедом  Хонда Діо, перед цим випив 1л пива». 
    Факт проходження обвинуваченим огляду на стан сп`яніння  і його результати, вказані у протоколі, підтверджується також й письмовими поясненням свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . У суду не було обґрунтованих підстав ставити покази цих свідків під сумнів, оскільки ці особи не є зацікавленими у результаті розгляду справи.
   Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що і протокол про адміністративне правопорушення, і акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням  спеціальних технічних засобів за своїм змістом відповідають вимогам, які пред`являються чинним законом до таких документів.
    Твердження апелянта про те, що працівниками поліції було незаконно проведено його огляд на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу, суд вбачає необґрунтованими, оскільки згідно з вищезазначеним тестом ОСОБА_1 з результатами огляду на стан сп`яніння був згоден, про що в ньому є підпис обвинуваченого у відповідній  графі (а.с. 3). 
    Також є безпідставними посилання апелянта на те, що огляд на стан сп`яніння не був проведеним в закладі охорони здоров`я, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться в закладах охорони здоров`я у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, або в разі незгоди з його результатами, а, як вже було зазначено вище, обвинувачений був згоден з результатами огляду.
   Доводи апелянта стосовно розгляду судом першої інстанції справи у його відсутність суд також відхиляє, оскільки у матеріалах справи містяться документи про те, що він був неодноразово викликаний до суду та подавав клопотання про відкладення справи. Суд апеляційної інстанції погоджується з думкою місцевого суду, що такі клопотання з огляду на їх аналіз у сукупності були спрямовані на затягування розгляду справи з метою спливу строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.
    Будь-які інші доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, сприймаються судом як спроба уникнути відповідальності, оскільки доказів, які б могли спростувати причетність ОСОБА_1 до вказаного правопорушення, суду не надано.
   Суд апеляційної інстанції вбачає, що, враховуючи особливу суспільну шкідливість вказаного правопорушення, стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 гривень та один рік позбавлення права керування транспортними засобами є законним, справедливим, необхідним і достатнім стягненням для виправлення правопорушника та запобігання вчиненню ним подібних правопорушень надалі. 
     Тому, враховуючи викладене вище та керуючись ст. 247, 294  КУпАП, суддя, 

                                                                    п о с т а н о в и в:

      Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення.  
     Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 червня 2020 року відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, залишити без змін. 
    Постанова остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                              М.О.Ятченко