Ухвала
Іменем України 
4 вересня 2020 року
м. Київ
провадження № 51-4136 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого –        ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 10 березня 2020 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 28 травня 2020 року. 
 
Суть питання та встановлені судом обставини
 
Захисник звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд у касаційному порядку вироку Московського районного суду м. Харкова від 10 березня 2020 року та ухвали Харківського апеляційного суду від 28 травня 2020 року відносно ОСОБА_5 .
 
Мотиви Суду
 
Статтею 427 КПК України встановлено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга. Зокрема, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
 
Відповідно до ст. 438 КПК України підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
 
Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. Кожна із зазначених підстав скасування чи зміни судових рішень є самостійною та потребує зазначення доводів із їх належним обґрунтуванням.
 
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник вказує на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та  наводить доводи, які стосуються оцінки доказів та визнання їх недопустимими. Проте, зі змісту судових рішень вбачається, що судовий розгляд кримінального провадження було проведено згідно ч. 3 ст. 349 КПК України без дослідження доказів так, як обставини ніким не оспорювалися. 
 
Захисник  ОСОБА_4 просить надати оцінку та визнати недопустимими докази, які не були предметом дослідження місцевим і апеляційним судами та не покладені в основу вироку. 
 
Суд звертає увагу, що у разі застосування ч.3 ст. 349 КПК України сторони позбавлені права оскаржити обставини які ніким не оспорювалися.
 
В свою чергу, касаційний суд позбавлений можливості перевірити застосування норм матеріального та процесуального права з цього приводу попередніми судами, а безпосереднє дослідження та оцінка доказів, згідно до ст. 433 КПК України, ним не здійснюється.
 
Ураховуючи викладене, керуючись  ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити скаргу захисника без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
 
З цих підстав Суд постановив:
 
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 10 березня 2020 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 28 травня 2020 року залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
 
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:   
 
ОСОБА_1                                                   ОСОБА_2                                             ОСОБА_6