______

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 липня 2020 року                                                                                   
м. Чернівці
справа № 720/410/20
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Одинака О. О.
суддів Височанської Н.К., Половінкіної Н.Ю.
секретар Чубрей І.І.

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Плафена-ЛТД»

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінкепітал», ОСОБА_1 

апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Плафена-ЛТД» на ухвалу Садгірського районного суду міста Чернівці від 7 квітня 2020 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Мілінчук С.В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
В березні  2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Плафена-ЛТД» (далі - ТОВ «Плафена-ЛТД») звернулося до суду з позовом.
Позивач просив визнати недійсним договір № 0005/17-ВБФ від 3 березня 2017 року про відступлення права вимоги, укладений між Товариством з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Фінкепітал» (далі - ТОВ «ФК «Фінкепітал») та ОСОБА_1 .
Позов обґрунтовував тим, що 12 та 13 червня 2008 року між ТОВ «Плафена-ЛТД» та Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» були укладені кредитні договори № 0006/08/25-КLI та № 0007/08/25-КLI.
Вказані кредитні договори були забезпечені іпотечними договорами № 0006/08/25-КLI/S-1 від 12 червня 2008 року, № 0007/08/25-КLI/S-1 від 13 червня 2008 року та № 0006/08/25-КLI/S-9 від 16 лютого 2010 року.
2 березня 2017 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «ФК «Фінкепітал» було укладено договір про відступлення прав вимоги, за яким ПАТ «Банк Форум» відступило, а ТОВ «ФК «Фінкепітал» набуло права вимоги за вищевказаними кредитними та забезпечувальними договорами. 
У свою чергу, 03 березня 2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Фінкепітал» було укладено договір про відступлення права вимоги № 0005/17-ВБФ, за яким ТОВ «ФК «Фінкепітал» відступило йому права вимоги за кредитними договорами № 0006/08/25-КLI та № 0007/08/25-КLI на суму заборгованості 3 220 470 доларів США 16 центів, а також - за вищевказаними договорами іпотеки.
З огляду на наведені обставини, позивач вважав, що ОСОБА_1 не мав права купувати право вимоги за кредитними договорами № 0006/08/25-КLI та № 0007/08/25-КLI, оскільки він не є юридичною особою та фінансовою установою, у зв`язку з чим не може надавати фінансові послуги у відповідності до вимог чинного законодавства. 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Садгірського районного суду міста Чернівці від 7 квітня 2020 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ТОВ «Плафена-ЛТД» до ТОВ «Фінансова компанія «Фінкепітал», ОСОБА_1 про визнання договору про відступлення права вимоги недійсним.
Роз`яснено позивачу, що заявлений позов підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спір між сторонами виник щодо недійсності договору, який випливає із зобов`язальних правовідносин господарського характеру між суб`єктами господарювання. Окрім того, одним із відповідачів у даній справі є юридична особа.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ТОВ «Плафена-ЛТД» просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
ТОВ «Плафена-ЛТД» посилається на те, що суд першої інстанції постановив ухвалу з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Позивач не має статусу суб`єкта підприємницької діяльності та звернувся до суду для захисту своїх цивільних прав як споживача кредитних послуг.
Позов ні за суб`єктним складом, ні за характером спору не відноситься до юрисдикції господарського суду та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Узагальнені доводи та заперечень інших учасників справи
Інші учасники справи відзив на апеляційну скаргу не подавали.
Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
Встановлено, що 12 червня 2008 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Плафена-ЛТД» був укладений кредитний договір № 0006/08/25-KLI з наступними змінами до нього, внесеними додатковими договорами. 

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 0006/08/25-KLI 12 червня 2008 року між банком та ТОВ «Плафена-ЛТД» було укладено договір іпотеки № 0006/08/25-KLI/S-1, предметом якого є будівлі нежитлового приміщення, які знаходяться по АДРЕСА_1 , а саме: літ. А - магазин-салон будівельних матеріалів, цегла, загальною площею 2 249,8 кв. м; літ. Б - офіс, складські приміщення, творча майстерня, цегла, загальною площею 645,5 кв. м; літ. В - котельня, цегла, загальною площею 18,2 кв. м.

13 червня 2008 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Плафена-ЛТД» було укладено кредитний договір № 0007/08/25-KLI з наступними змінами до нього, внесеними додатковими договорами. 

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором  № 0007/08/25-KLI 13 червня 2008 року між банком та ТОВ «Плафена-ЛТД» було укладено договір іпотеки № 0007/08/25-KLI/S-1, предметом якого є вищевказані будівлі нежитлового приміщення. 

Крім того, в забезпечення виконання кредитних договорів № 0006/08/25-KLI та  № 0007/08/25-KLI 16 лютого 2010 року між банком та ОСОБА_2 було додатково укладено договір іпотеки № 0006/08/25-KLI/S-9, предметом іпотеки якого є будівлі торгово-виставкового комплексу з конференц-залом та інтернет-кафе з дитячими розважальними атракціонами загальною площею 4 581,2 кв. м., які знаходяться по АДРЕСА_1 .
2 березня 2017 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «ФК «Фінкепітал» було укладено договір про відступлення прав вимоги, за яким ПАТ «Банк Форум» відступило, а ТОВ «ФК «Фінкепітал» набуло права вимоги за вищевказаними кредитними та забезпечувальними договорами. 
03 березня 2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Фінкепітал» було укладено договір про відступлення права вимоги № 0005/17-ВБФ, за яким ТОВ «ФК «Фінкепітал» відступило йому права вимоги за кредитними договорами № 0006/08/25-КLI та № 0007/08/25-КLI на суму заборгованості 3 220 470 доларів США 16 центів, а також - за вищевказаними договорами іпотеки (а.с.16-19).
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу ТОВ «Плафена-ЛТД» слід задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права.
Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні правацих людей (пункт 39 рішення від 24 квітня 2008 року у справі «C.G. та інші проти Болгарії», заява № 1365/07; пункт 170 рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України», заява № 21722/11).
Як неодноразово зазначав ЄСПЛ, формулювання законів не завжди чіткі, тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. Роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (пункт 65 рішення від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11).
Надана судам роль в ухваленні судових рішень якраз і полягає в розвіюванні тих сумнівів у тлумаченні закону, які існують, оскільки завжди існуватиме потреба у з`ясуванні неоднозначних моментів і адаптації до обставин, які змінюються (пункт 65 рішення ЄСПЛ від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11; пункт 93 рішеннявід 21 жовтня 2013 року у справі «Дель Ріо Прада проти Іспанії», заява № 42750/09).
У статті 6 Конвенції закріплено принцип доступу до правосуддя.
Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист та доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.
Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції»).
Доступ до правосуддя включає в себе розгляд справи «судом, встановленим законом». Поняття «суд, встановлений законом» передбачає, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 12 лютого 2020 року у справі  № 640/19075/17
Закриваючи провадження у даній справі, суд першої інстанції не врахував наступне.
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
За вимогами частини 1 статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.
Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежовувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства: цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне. По-друге, таким критерієм є суб`єктний склад спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).
Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначені статтею 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). За змістом пункту 1 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.
Наведена норма свідчить, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що між позивачем та відповідачами існує спір щодо правочину, укладеного між юридичною та фізичною особами з метою заміни кредитора ТОВ «ФК «Фінкепітал» на ОСОБА_1 , що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства згідно з наведеними приписами Цивільного процесуального кодексу України. 
Проте наведене залишилося поза увагою суду першої інстанції, який належним чином не дослідивши питання юрисдикційності спору, помилково відмовив у відкритті провадження у даній справі, чим порушив норми процесуального права.
Такий висновок апеляційного суду узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постановах від 24 жовтня 2018 року у справі № 200/21840/15-ц, від 28 березня 2019 року в справі № 755/5757/17 та від 14 квітня 2020 року в справі № 295/5047/18.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції постановив ухвалу з порушенням норм процесуального права, а тому її відповідно до положень статті 379 ЦПК України слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381, 382  ЦПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Плафена-ЛТД» задовольнити.
Ухвалу Садгірського районного суду міста Чернівці від 7 квітня 2020 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 6 липня 2020 року.
Головуючий                                                 О.О. Одинак 

Судді:                                                           Н.К. Височанська

                                                                Н.Ю. Половінкіна