справа № 761/1280/19                                               головуючий у суді І інстанції Пономаренко Н.В.
провадження № 22-ц/824/5223/2020                 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.

 

 
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року                                                                                                            м. Київ
        
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
 
головуючого судді -	Березовенко Р.В.,   	
суддів:	Лівінського С.В., Нежури В.А.,  	
з участю секретаря	Мариненко Я.С.,	
 	 	 	
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 листопада 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення заробітної плати та зобов`язання видати трудову книжку,-
 
В С Т А Н О В И В:
 
У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення заробітної плати та зобов`язання видати трудову книжку.
 
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 лютого 2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.
 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» Міхно Сергія Семеновича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення заробітної плати та зобов`язання видати трудову книжку  залишено без розгляду.
 
Не погоджуючись з ухвалою суду,  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, не з`ясування всіх фактичних обставин справи, просила скасувати ухвалу та передати справу до суду  першої  інстанції  для  продовження розгляду.
 
При цьому, апелянт зазначає, що в матеріалах справи наявна заява від представника  позивача, подана  10.04.2019 року про розгляд справи у відсутності  позивача та його представника, на яку суд першої інстанції не звернув увагу та необґрунтовано виніс ухвалу  про залишення позову  без розгляду.
 
В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, однак відзиву до суду не надходило. 
В судове засідання апелянт не з`явилася. 10.07.2020 року до суду надійшла заява  представника апелянта, адвоката - Романенко О.М., про розгляд  справи  у відсутності апелянта. Просив апеляційну скаргу задовольнити.
Інші учасники  справи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилися, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
 
Залишаючи позов  ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення заробітної плати та зобов`язання видати трудову книжку без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач протягом всього розгляду справи була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, проте, в судове засідання повторно не з`явилась, про поважність причини неявки суду не повідомила, долучення копій посадочних документів для виїзду за межі м. Києва, суд оцінює критично, оскільки їх наявність не підтверджує поважності причин постійних неявок в судові засідання, що, в свою чергу, є безумовною підставою для залишення позовної заяви без розгляду відповідно до вимог ст. 257 ЦПК України.
 
Оцінюючи висновки суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.
Наслідки неявки в судове засідання позивача визначені частиною 5 ст. 223 ЦПК України, відповідно до якої, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Згідно  вимог п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України,  суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
За змістом зазначених вище  процесуальних норм, правом на залишення позову без розгляду суд наділений лише в разі повторної неявки (двічі поспіль) позивача в судове засідання  за умови, що він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та не подав заяви про розгляд справи  за його відсутності.
Право суду на залишення позову без розгляду з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, можливе й у разі наявності заяви позивача про розгляд справи без його участі, за умови, що його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.
Судом першої інстанції встановлено, що в судове засідання призначене на 13 листопада 2019 року позивач не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про поважність причини неявки не повідомила, надала особисто через канцелярію суду (вх.№111760 від 13.11.2019) заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату через неможливість бути присутньою в судовому засіданні у зв`язку із перебуванням за межами Києва та долучила копію посадочного документу для виїзду в м. Ніжин. 
Сторона позивача і до судового засідання, призначеного на 13.11.2019, неодноразово поспіль не з`являлась в судове засідання, посилаючись на свою відсутність в м. Києві в дні засідань, долучаючи до заяв відповідні копії проїзних документів. Про вказане свідчить: заява представника позивача - Романенка О.М. про відкладення розгляду справи, призначеного на 06.03.2019 р. через перебування за межами м. Києва, долучено копію посадочного документу для виїзду в м. Ніжин (а.с.36, 37).
В судове засідання 11.04.2019, сторона позивача, також, не з`явилась, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що отримано рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.72), причини неявки суду повідомлено не було, через канцелярію суду безпосередньо 11.04.2019 представником позивача подано заяву (вх.№38404 від 11.04.2019), яку передано із канцелярії суду вже після судового засідання, в якій позивач та її представник, вказуючи на призначене судове засідання на 11.04.2019 на 09-00 год., просили справу розглянути у їх відсутність у випадку їх неявки в це судове засідання (а.с.110).
В подальшому, до суду стороною позивача були надані: заява представника позивача - Романенка О.М. про відкладення розгляду справи, призначеного на 19.06.2019 через перебування за межами м. Києва, долучено копію посадочного документу для виїздув м. Фастів (а.с.111, 112); заява представника позивача - Романенка О.М. про відкладення розгляду справи, призначеного на 25.07.2019 через перебування за межами м. Києва, долучено копію посадочного документу для виїзду в м. Бровари (а.с.153, 154); заява позивача ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, призначеного на 01.10.2019 через перебування за межами м. Києва нового представника - ОСОБА_3 , долучено копію посадочного документу для виїзду в м. Бровари (а.с.164, 165). 
Оскільки позивач ОСОБА_1 , повторно, вкотре не з`явилась в судове засідання 13.11.2019 на 09-00 год., у суду виникло питання про залишення позову без розгляду. Представники відповідачів в судовому засіданні просили залишити позов без розгляду.
У частинах першій, другій та четвертій статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
Згідно з частиною п`ятою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
У пункті 3 частини першої статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. При цьому учасники справи зобов`язані, зокрема, виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу та виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.
Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).
Колегією суддів враховується те, що неможливість представника позивача взяти участь у судовому засіданні не позбавляє позивача можливості брати участь у судовому процесі особисто, а згідно з вимогами частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.
Крім того аналіз норм ст. 223, 257 ЦПК України вказує на те, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними.
Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.
Водночас, правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.05.2019 року у справі № 310/12817/13.
 Отже, колегія судді критично оцінює доводи апелянта про те, що в матеріалах справи наявна заява від представника  позивача, подана  10.04.2019 року про розгляд справи у відсутності  позивача та  його представника, яка не врахована при  залишення позову без розгляду, оскільки судом першої інстанції встановлено, що 11.04.2019 р. представником позивача подано заяву, в якій позивач та її представник, вказуючи на призначене судове засідання на 11.04.2019 на 09-00 год., просили справу розглянути у їх відсутність у випадку їх неявки в дане судове засідання (а.с.110). Проте, в подальшому до  суду  неодноразово стороною позивача було подано заяви про відкладення розгляду справи. Про розгляд справи у судовому засіданні 13 листопада 2019 року за відсутності позивача та його представників заява не подавалася.
При цьому судом апеляційної інстанції враховується тривалий час перебування справи в провадженні суду першої інстанції, а також те, що позивач, як найбільш зацікавлена особа в розгляді даної справи, мав право бути присутнім в судовому засіданні особисто, укласти договір з іншим представником, проте таким правом не скористався.  
Враховуючи вказані фактичні обставини справи та надані на їх підтвердження докази, колегія  суддів вважає, що  суд першої інстанції  прийшов до обґрунтованого висновку  про наявність правових підстав для залишення позову   ОСОБА_1   без розгляду, так як  належним чином  повідомлений позивач  повторно не з`явився в судове  засідання. Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.
Колегія суддів  враховує також ту обставину, що  залишення  вказаного позову судом без розгляду, не позбавляє позивача права  на судовий захист, так як   особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно (частина друга статті 257 ЦПК України).
За таких обставин, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення судом норм процесуального права при його постановленні, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи і спростовуються наявними у справі доказами.
 
Згідно ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу, а судове рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала не підлягає скасуванню, як така, що постановлена з додержанням вимог закону.
 
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 листопада 2019 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

 
Головуючий:                                                                                                       Р.В. Березовенко

 
Судді:                                                                                                                     С.В. Лівінський

                                                                                                             
                    В.А. Нежури