Справа № 344/1044/16-ц 
Провадження № 22-ц/4808/796/20 
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М. 
Суддя-доповідач Матківський 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючого                Матківського Р.Й.
суддів                        Василишин Л.В., Девляшевського В.А.
секретаря                 Бойчука Л.М.
з участю                 позивача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Івано-Франківська міська рада про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 липня 2016 року, ухвалене суддею Бабій О.М. та клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження в частині позовних вимог у справі, Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Просила суд визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловою площею у квартирі АДРЕСА_1 та зняти їх з реєстраційного обліку.
Позов мотивовано тим, що вона є наймачем квартири АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 є основним квартиронаймачем та її матір`ю, ОСОБА_3 є її батьком та членом сім`ї наймача, ОСОБА_4 є її братом та членом сім`ї наймача. Протягом тривалого часу відповідачі без поважних причин не проживають за вказаною адресою, не несуть витрати з утримання житла, не сплачують комунальні послуги.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 липня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування житловою площею у квартирі АДРЕСА_1 . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачі без поважних причин не проживають у квартирі АДРЕСА_1 , не несуть витрати з утримання житла, що підтверджується поясненнями сторін, показаннями свідків, конвертами, які повертаються за закінченням терміну зберігання, а тому наявні підстави для визнання їх такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням. При цьому рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою дня зняття цієї особи  з реєстрації, тому додатково зобов`язувати уповноважений на це орган знімати особу з реєстрації є передчасним. З такою вимогою позивач вправі звертатись до суду у разі відмови органом реєстрації місця проживання   у знятті з реєстраційного обліку особи, яка визнана за рішенням суду такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
На дане рішення представник ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, просила його скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог щодо визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .
Вважала рішення незаконним і необґрунтованим, оскільки при його постановленні допущено порушення норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого не були встановлені реальні обставини справи, що мали значення для правильного її вирішення.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
На підставі ордеру № 145 на житлову площу в гуртожитку, який було видано ОСОБА_3 , позивач та відповідачі вселились у квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 6).
Згідно із довідки від 26 жовтня 2015 року № 02-02/2834 про склад сім`ї у спірній квартирі, окрім   ОСОБА_1   та інших членів її сім`ї, також зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Факт реєстрації відповідачів у даній квартирі підтверджується також довідками Управління державної міграційної служби в Івано-Франківській області.
Квартира АДРЕСА_1 у комунальній власності м. Івано-Франківська, власником є Івано-Франківська міська рада.
Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2018 року заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 27 липня 2016 року скасовано. Ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача – Івано-Франківська міська рада про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку відмовлено.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 травня 2020 року постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2018 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Верховний Суд зазначив, що суд апеляційної інстанції вийшов за межі своїх повноважень та скасував рішення суду першої інстанції в частині, яка не оскаржувалася, і щодо прав відповідачів, які не подавали скарги. Зокрема, апеляційну скаргу на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 27 липня 2016 року було подано лише ОСОБА_2 , яка діяла в своїх інтересах, повноважень на представництво інтересів інших відповідачів вона не мала. Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 чи їхні представники апеляційні скарги не подавали. Посилання апеляційного суду на положення ч. 4 ст. 367 ЦПК України про підстави виходу за межі доводів і вимог апеляційної скарги є помилковими, оскільки ця норма стосується виходу за межі доводів і вимог апеляційної скарги лише в інтересах особи, яка подала апеляційну скаргу. 
Позиція суду апеляційної інстанції
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вислухавши позивача ОСОБА_1 , колегія суддів вважає, що подане ОСОБА_1 клопотання підлягає до часткового задоволення. 
Згідно п.4 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
В ч. 1 ст. 377 ЦПК України закріплено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню, в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.  
       25 червня 2020 року позивач ОСОБА_1 подала заяву про закриття провадження у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . У заяві зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 апелянт ОСОБА_2 померла, а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер відповідач ОСОБА_4 . Наведене підтверджено копіями свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 10 жовтня 2018 року та НОМЕР_2 від 19 березня 2019 року. Просила закрити провадження у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 без скасування рішення суду першої інстанції в цій частині. Також зазначила, що апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_3 не подавалися і рішення в цій частині не оскаржувалося. Просила справу в частині позовних вимог до ОСОБА_3 повернути до суду першої інстанції.
За правилами пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Встановлено, що ОСОБА_2 , яка є відповідачкою та апелянтом у даній справі, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, Серія НОМЕР_1 . ОСОБА_4 , який є відповідачем у справі, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, Серія НОМЕР_2 . 
Приймаючи до уваги, що правовідносини щодо втрати права на користування житловим примішенням, з яких виник спір, не допускають правонаступництва, та враховуючи, що настала смерть фізичних осіб, які були відповідачами у справі, колегія суддів прийшла до висновку, що заочне рішення в частині вирішення вимог до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 підлягає скасуванню та в цій частині провадження у справі необхідно закрити.
       Щодо клопотання ОСОБА_1 справу в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_3 повернути до суду першої інстанції, клопотання не може бути задоволене, оскільки суд апеляційної інстанції законність задоволення позовних вимог про виселення цього відповідача згідно ст. 367 ЦПК України не переглядає, оскільки відповідач ОСОБА_3 не подавав апеляційної скарги на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 27 липня 2016 року. Як зазначив у постанові при касаційному перегляді справи Верховний Суд, апеляційну скаргу на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 27 липня 2016 року було подано лише ОСОБА_2 , яка діяла в своїх інтересах, повноважень на представництво інтересів інших відповідачів вона не мала. Відповідач ОСОБА_4 чи його представник апеляційної скарги не подавав, тому суд апеляційної інстанції вийшов за межі своїх повноважень та скасував рішення суду першої інстанції в частині, яка не оскаржувалася, і щодо прав відповідачів, які не подавали скарги.
       Враховуючи наведене, клопотання ОСОБА_1 підлягає до задоволення частково, тільки в частині позовних вимог до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .
       Керуючись ст.ст. 367, 374, 377, 381-384 ЦПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
Клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі в частині позовних вимог задовольнити частково.
Заочне  рішення Івано-Франківського міського суду від  27 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Івано-Франківська міська рада про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку в частині вирішення вимог до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 скасувати та в цій частині провадження у справі закрити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
       
       Повний текст судового рішення складено 02 липня 2020 року.

Головуючий:                                                 Р.Й. Матківський
Судді:                          Л.В. Василишин
        В.А. Девляшевський