ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/835/20 Справа № 203/216/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Смольняков О. О. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 липня 2020 року                                                                м. Дніпро
Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця АДРЕСА_1 , 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

       Вказаною постановою  ОСОБА_1  визнано винним в порушенні митних правил, передбачених ст. 472 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 343 (двадцять тисяч триста сорок три) гривні 96 копійок та конфіскацію предметів правопорушення згідно протоколу про порушення митних правил від №0130/80600/19 від 29.07.2020 року.
       Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Дніпровської митниці Держмитслужби (49038, м. Дніпро, вул. Княгина Ольги,22) або на рахунок НОМЕР_1 ; отримувач Дніпровська митниця Держмитслужби; код ЄДРПОУ 43350935;МФО 820172 витрати за зберігання товару на складі митного органу із розрахунку 0,144 євро за добу, починаючи з 29.07.2019 по 13.05.2020, у розмірі 1215 (одна тисяча двісті п`ятнадцять) гривень 10 копійок.
       Стягнуто з ОСОБА_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 420 (чотириста двадцять гривень) грн. 40 коп.

        ОСОБА_1 визнано винним в тому, що 24.07.2019 до відділу митного оформлення №1 Полтавської митниці ДФС особо, уповноваженою на роботу з митницею ОСОБА_1 ТОВ «Ворскла-Стиль» була подана митна декларація типу ІМ51ДЕ №UA806020/2019/213344 від 2.07.2019 року на товари: «Тканини, вироби з пластмаси». Відправником зазначених товарів виступає фірма Бетті барк лай Груп ГмбХ і Со. КГ Німеччина (вул. Хайдельбергерштрассе, 9-11, 69226, м. Нусслох), а одержувачем -ТОВ «Ворскла- Стиль» (код ЄДРПОУ 0040514526, м. Полтава, вул. Соборності, 72).
       Як підставу для проведення митного огляду (Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 29.07.2019, р. №UA806020/2019/213344), були встановлені наступні невідповідності: товар№2: «Тканини із штучних штапельних волокон, з вмістом 100 мас.% штучних штапельних волокон (100% віскози), пофарбовані без покриття та просочення, полотняного переплетення, шир.148 см», загальною довжиною 280, 80 м., вагою брутто згідно митної декларації 54,76 кг. В ході митного огляду було встановлено, що опис та вага товару не відповідає відомостям заявленим в МД. Товар являє собою «Тканини із штучних штапельних волокон, з вмістом 100 мас.% штучних штапельних волокон (100% віскоза), пофарбовані (червоного кольору), без покриття та просочення, полотняного переплетення, шир. 160 см., загальна довжина 280, 80 м. (згідно документів), вагою брутто 58,5 кг». Таким чином, особою, уповноваженою на роботу з митницею ОСОБА_1 з ТОВ «ВОРСКЛА-СТИЛЬ» в митній декларації №UA806020/2019/213344 від 24.07.2019 року не були заявлені за встановленою формою точні та достовірні відомості товару №2, а саме: «Тканини із штучних штапельних волокон, з вмістом 100 мас% штучних штапельних волокон (100% віскоза), пофарбовані (червоного кольору), без покриття та просочення, полотняного переплетення , шир. 160 см.» загальною довжиною 280, 80 м., вагою брутто 58,5. Орієнтована вартість не задекларованого товару становить 589,68 євро, по курсу НБУ на 24.07.2019 складає 16886, 34 грн.

       Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2020 року та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
       Стосовно пропущеного строку зазначає, що в день винесення вказаної постанови вона не була вручена йому, а відтак про наявність Постанови Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 13.05.2020 року він дізнався випадково з офіційного ВЕБ-ресурсу «Опендатабот» /https://opendatabot.ual 26 травня 2020 року. При цьому станом на вказану дату він не отримав з суду першої інстанції постанову на паперовому носії.
       Крім того зазначає, що за електронним посиланням інформації ВЕБ-ресурсу «Опендатабот» https://opendatabot.ua/ міститься інформація про те, що постанова Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 13.05.2020 року була надіслана судом 20 травня 2020 року, зареєстрована 21 травня 2020 року, оприлюднена 21 травня 2020 року.
        Суд першої інстанції на його думку неправомірно дійшов обґрунтованого висновку про те, що матеріали справи містять докази про наявність в його діях протиправних, винних дій, оскільки даних про те, що він знав, що наявні в нього товаросупровідні документи містять недостовірні відомості про товар та за їх допомогою навмисно чи з необережності хотів перемістити товари через митний кордон України.
Зокрема, матеріалами справи встановлено, що на підставі наявних в матеріалах справи документах ТОВ «Ворскла-Стиль» отримало продукцію, яка поступила на відповідний митний ПОСТ.
       Відповідно до вимог ст. 257 МК України, ОСОБА_1 , здійснив декларування товарів відповідно до супровідних документів, отриманих від фірми-постачальника.
Зазначає, що МК України не передбачений обов`язок декларанта перед поданням митної декларації оглядати товари з метою перевірки їх відповідності товаросупровідним документам. Є право на такий огляд, передбачений ч. 2 ст. 266 МК України,
Вважає, що не міг та не повинен був передбачити, що фірма-постачальник помилково відвантажить додатковий товар, не зазначивши його в супровідних документах.
За таких обставин, суд першої інстанції невірно прийшов до висновку що у матеріалах справи наявні докази про те, що він повинен був мати підстави для сумніву у правильності інформації (наявності, кількості та найменування) в зазначеному пакеті товаросупровідних документів, оскільки, як вже зазначалось, компанією відправником було відправлено, а компанією отримувачем товару прийняті декілька поставок, під - час яких ніяких зауважень чи порушень не було.
Вважає, що судом першої інстанції не враховано положення ч. З ст. 62 Конституції України, згідно якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
На думку апелянта, він не міг знати та передбачати, що отримані на адресу ТОВ «Ворска-Стіль» товари, не відповідають товаросупровідним документам, тому в її діях відсутня форма вини - необережність.
Зазначає, що суд першої інстанції неправильно оцінив фактичні обставини справи та дійшов висновку про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, у виді порушення митних правил, передбачених ст. 472 МК України.
Схиляючи до доводів Дніпровської митниці Держмитслужби суд першої інстанції не врахував, що у декларанта відсутній обов"язок здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності товаросупровідним документам, брати проби та зразки товарів. Тому він подав митному органу документи, які відповідали маркуванню товарів. 
Зазначає, що не зміг би встановити відповідність задекларованого та фактично поставленого товару, оскільки для цього потрібні спеціальні знання та дослідження;
       Крім того вважає, що за своїм змістом висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній постанові, суперечать фактичним обставинам справи, а судове рішення за його внутрішнім переконанням є не законним і не справедливим.
       
       В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, був повідомлений належним чином. 06.07.2020 від адвоката Плеханова І.О. діючого в інтересах ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи без участі ОСОБА_1 .
       Представники органів доходів і зборів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виступили проти задоволення апеляційної скарги та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.
       Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
       Враховуючи позицію апелянта, яка зводиться до того, що апеляційна скарга на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2020 року вперше була подана в межах строку апеляційного оскарження,а також те, що апелянт не був присутній у судовому засіданні суду першої інстанції, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя та у відповідності зі ст. 526 МК України, суд приходить до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення та вважає за необхідне задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті. 
       Відповідно до ст. 497 МК особи, які беруть участь у провадженні у справах про порушення митних правил є в тому числі є - власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи).
       Як вбачається з матеріалів митної справи 24.07.2019 до відділу митного оформлення №1 Полтавської митниці ДФС особо, уповноваженою на роботу з митницею ОСОБА_1 ТОВ «Ворскла-Стиль» була подана митна декларація типу ІМ51ДЕ №UA806020/2019/213344 від 2.07.2019 року на товари: «Тканини, вироби з пластмаси». Відправником зазначених товарів виступає фірма Бетті барк лай Груп ГмбХ і Со. КГ Німеччина (вул. Хайдельбергерштрассе, 9-11, 69226, м. Нусслох), а одержувачем -ТОВ «Ворскла- Стиль» (код ЄДРПОУ 0040514526, м. Полтава, вул. Соборності, 72).
       Як підставу для проведення митного огляду (Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 29.07.2019, р. №UA806020/2019/213344), були встановлені наступні невідповідності: товар№2: «Тканини із штучних штапельних волокон, з вмістом 100 мас.% штучних штапельних волокон (100% віскози), пофарбовані без покриття та просочення, полотняного переплетення, шир.148 см», загальною довжиною 280, 80 м., вагою брутто згідно митної декларації 54,76 кг. В ході митного огляду було встановлено, що опис та вага товару не відповідає відомостям заявленим в МД. Товар являє собою «Тканини із штучних штапельних волокон, з вмістом 100 мас.% штучних штапельних волокон (100% віскоза), пофарбовані (червоного кольору), без покриття та просочення, полотняного переплетення, шир. 160 см., загальна довжина 280, 80 м. (згідно документів), вагою брутто 58,5 кг». Таким чином, особою, уповноваженою на роботу з митницею ОСОБА_1 з ТОВ «ВОРСКЛА-СТИЛЬ» в митній декларації №UA806020/2019/213344 від 24.07.2019 року не були заявлені за встановленою формою точні та достовірні відомості товару №2, а саме: «Тканини із штучних штапельних волокон, з вмістом 100 мас% штучних штапельних волокон (100% віскоза), пофарбовані (червоного кольору), без покриття та просочення, полотняного переплетення , шир. 160 см.» загальною довжиною 280, 80 м., вагою брутто 58,5. Орієнтована вартість не задекларованого товару становить 589,68 євро, по курсу НБУ на 24.07.2019 складає 16886, 34 грн. 
       Розглянувши доводи апеляційної скарги приходжу до висновку про необхідність її часткового задоволення.
       Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: протоколом про порушення митних правил №0130/80600/19 від 29.07.2020 року, протоколом про тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів і документів у справі про порушення митних правил №0130/80600/19 від 29.07.2020, поясненнями ОСОБА_4 , описом предметів, копією митної декларації №UA806020/2019/213344 від 24.07.2019, копією акту про проведення огляду 9переогялду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від29.07.2019, копією ДКД №UA80602/2019/903005, копією CMR від 18.07.2019 та його переклад, копією доповнення №12594 від 18.07.2019, копією контракту №123 від 07.02.2017, копією листа Полтавської митниці ДФС від 14.11.2019 №1767/8/16-70-20-01, протоколом про одержання проб і зразків с праві, висновками експерта №142005703-0674 від 25.11.2019 та №142005901-1290 від 06.12.2019. 
       На підставі зазначених доказів суддя дійшов обґрунтованого висновку, що своїми діями ОСОБА_1 порушив порядок проходження митного контролю та вчинив правопорушення, передбачене ст.472 МК України, а саме - не заявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України та обґрунтовано застосував адміністративне стягнення у виді штрафу з конфіскацією не задекларованих товарів.
       За змістом цього Закону такі дії вчиняються винною особою умисно чи з необережності.
       Об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ст. 472 МК України полягає у недекларуванні товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщаються через митний кордон України, тобто не заявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають письмовому декларуванню у разі переміщення їх через митний кордон України.
       У своїй апеляційні скарзі ОСОБА_1 зазначив, що порушення було вчинено з необережності, наміру приховувати ці товари в нього не було.
       При цьому, як було вказано ОСОБА_1 вчинив порушення з необережності, і він не переслідував будь-якої мети, з чого слідує висновок про те, що недекларування ОСОБА_1 товару не мало на меті його приховування.
       З диспозиції ст. 472 Митного кодексу України випливає, що відповідальність за цією нормою настає у разі недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
       Отже, суб`єктивна сторона складу даного правопорушення може виражатися у формі як умислу, так і необережності.
        ОСОБА_1 здійснював декларування товарів у зв`язку із займаною посадою економіста ТОВ "Ворскла - Стиль", а тому саме він є особою, відповідальною за додержання вимог МК України, і він був зобов`язаний здійснити декларування товарів відповідно до порядку, встановленого законом, заявивши точні та достовірні відомості про них.
       Згідно зі ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
       Отже, виходячи зі змісту вказаної статті слідує висновок, що недбалість, як один з видів необережності складається з об`єктивного та суб`єктивного критеріїв.
       Об`єктивний критерій має нормативний характер і означає обов`язок суб`єкта передбачити можливість настання шкідливих наслідків (особа повинна була передбачити).         Так, статтями 257 та 266 МКУ передбачено, що декларант виконує всі обов`язки і несе у повному обсязі відповідальність, передбачену цим Кодексом. Зокрема, на декларанта покладено обов`язок здійснювати декларування товарів за встановленою законодавством формою, а саме: заявляти точні відомості про такі товари (найменування, кількість, код товару, тощо) та сплачувати встановлені митні платежі або забезпечувати їх сплату.
       Разом з цим, відповідно до вимог ч.2 ст.266 Митного кодексу України, декларант перед подачею митної декларації має право з дозволу митного органу здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначених у товаросупровідних документах.
       Таким чином, перед подачею митної декларації ОСОБА_1 не був позбавлений можливості з дозволу митного органу здійснити огляд товарів. Однак, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 про огляд товарів працівникам митниці не заявляв та відповідний огляд не проводив.
       Суду ОСОБА_1 , не надано доказів, на спростування його вини у вчиненому правопорушенні.
       Враховуючи наведене, суддею місцевого суду вірно зроблено висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 Митного кодексу України та обґрунтовано накладено стягнення в межах санкції даної статті.
       При накладенні стягнення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, врахував характер вчинених правопорушень, дані про особу порушника, ступінь його вини,майновий стан та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність і обґрунтовано обрав йому остаточне стягнення відповідно до санкції ст. 472 МК України, яка є без альтернативною і передбачає накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості цих товарів з їх конфіскацією.
       Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційної скарги про необґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до встановленої законом відповідальності.
       Будь-яких належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів чи порушенні порядку їх отримання особою, яка притягнута до адміністративної відповідальності, не надано.
        Таким чином, ОСОБА_1 мав можливість у разі проведення фізичного огляду перевірити правильність опису товару, зазначеного в товаросупровідних документах та правильно задекларувати зазначений товар або відкликати митну декларацію, однак не провів вказаної процедури.
       Вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд першої інстанції врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника й застосував щодо ОСОБА_1 вид та розмір стягнення в межах санкції ст. 472 МК України, врахувавши належні докази про вартість товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, які ніким не оспорювалися, належним чином умотивувавши судове рішення, а тому, накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, справедливим і таким, що відповідає передбаченій ст. 23 МК України меті адміністративного стягнення.
       Разом з тим, на момент прийняття постанови судом першої інстанції з часу виявлення правопорушення пройшов шестимісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч. 2 ст. 467 МК України в редакції на час його вчинення.
       Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення. 
       Таким чином, апеляційна скарга  ОСОБА_1  є частково обґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. 
       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

       Поновити ОСОБА_1  строк на апеляційне оскарження постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2020 року. 
       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - задовольнити частково.
       Постанову судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення, якою провадження стосовно ОСОБА_1 закрито у зв`язку із відсутністю складу правопорушення - скасувати.
       Винести нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України та провадження у справі закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду                                                         Г.П. Слоквенко