Ухвала
Іменем України

07 серпня 2020 року
м. Київ
 
справа № 209/1594/17
провадження № 61-11259ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 30 червня 2020 року в справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно міської ради м. Кам`янське, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаною заявою, в якій просила встановити факт проживання її та ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу за період з 01 червня 2002 року до 10 січня 2004 року та за період з 10 січня 2004 року по даний час.
 
Обґрунтовуючи вимоги заяви ОСОБА_2 посилалася на те, що з 01 червня 2002 року вона перебуває з ОСОБА_1 у фактичних шлюбних відносинах (проживає із ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу). Попередній її офіційний шлюб був розірваний ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вони з ОСОБА_1 проживали разом, вели спільне господарство та мають трьох дітей, народжених за час перебування у фактичних шлюбних відносинах: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Встановлення факту проживання з ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу їй необхідно для врегулювання майнових та немайнових відносин, оскільки за час фактичного проживання діяли норми як Кодексу України про шлюб та сім`ю, так і норми Сімейного кодексу України, які регулювали вказані правовідносини. Враховуючи наведене, ОСОБА_2 просила заяву задовольнити.
 
Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська рішенням від 15 вересня 2017 року заяву задовольнив. Встановив факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу за період з 01 червня 2002 року до 10 січня 2004 року та за період з 10 січня 2004 року до 15 вересня 2017 року.
 
ОСОБА_5 , який не є учасником справи, звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Дніпровського районного суду                                                 м. Дніпродзержинська від 15 вересня 2017 року.
 
Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 30 червня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнив частково. Рішення Дніпровського районного суду                         м. Дніпродзержинська від 15 вересня 2017 року скасував. Заяву ОСОБА_2 залишив без розгляду. Роз`яснив ОСОБА_2 право на звернення до суду у порядку позовного провадження.
 
27 липня 2020 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 30 червня 2020 року, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. Зокрема, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
 
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
 
Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи визначено частиною першою статті 315 ЦПК України, який не є вичерпним. Так, згідно з частиною другою даної статті ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
 
Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки - виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.
 
Отже, визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.
 
Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
 
Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду                                              м. Дніпродзержинська від 02 лютого 2018 року у цивільній справі № 209/696/16-ц, яке набрало законної сили, витребувано з незаконного володіння ОСОБА_1                  1/15 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_5 . Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_6 3/5 частини житлового будинку, що знаходиться за вказаною адресою на користь ОСОБА_5 . Скасовано запис                  № 10578795 від 28 липня 2015 року про проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 на нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в частині розміром 2/5. Скасовано запис № 10578815 від 28 липня 2015 року про проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_6 на нерухоме майно - вказаний житловий будинок, в частині розміром 3/5. Скасовано запис                    № 10577674 від 28 липня 2015 року про проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_7 на нерухоме майно - вказаний житловий будинок. Скасовано запис про проведення до 01 січня 2013 року державної реєстрації права власності за ОСОБА_7 на нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_5 право власності на 2/3 частини нерухомого майна - вказаного житлового будинку.
 
Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ОСОБА_2 зазначила при цьому мету встановлення такого факту - врегулювання певних майнових відносин та прав, у тому числі і щодо нерухомого майна, розташованого на АДРЕСА_1 .
 
У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
 
За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про залишення заяви ОСОБА_2 без розгляду, оскільки із заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу вбачається спір про право.
 
Отже, оскаржувана ухвала Дніпровського апеляційного суду від 30 червня 2020 року є законною та обґрунтованою, постановлена з додержанням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.
 
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 30 червня 2020 року в справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно міської ради м. Кам`янське, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           А. Ю. Зайцев
            
                                                                                                           С. Ю. Бурлаков
            
                                                                                                                      Є. В. Коротенко