Постанова 
Іменем України
 
17 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 759/12136/15
провадження № 61-17165св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Кузнєцова В. О., 
суддів: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк»,
відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу акціонерного товариства «Правекс Банк» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 січня 2019 року в складі судді                Ул`яновської О. В. та постанову Київського апеляційного суду від 07 серпня 2019 року в складі колегії суддів: Стрижеуса А. М., Кравець В. А.,                Шкоріної О. І.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У серпні 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк» (далі - ПАТ КБ «Правекс-Банк», банк), яке в подальшому змінило своє найменування на акціонерне товариство «Правекс Банк» (далі - АТ «Правекс Банк», банк) звернулося до суду з позовом                                   до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , в якому просило стягнути солідарно    з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 966-002/07Р від 13 серпня 2007 року в розмірі 73 694,69 доларів США.
 
Позов мотивований тим, що 13 серпня 2007 року між акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк» (далі - АКБ «Правекс-Банк», банк), правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 966-002/07Р, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 92 000 доларів США, а позичальник зобов`язувався повернути банку цю суму в строк до 13 серпня 2022 року               зі сплатою 11,99 % річних. 
У забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 за кредитним договором, цього ж дня між АКБ «Правекс Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», та ОСОБА_2 укладений договір поруки            № 966-002/07Р.
Прийняті на себе зобов`язання щодо погашення основного боргу по кредиту та нарахованих відсотків позичальник не виконав у зв`язку з чим станом на 18 червня 2015 року утворилася заборгованість в розмірі 73 697,69 доларів США, яка складається з: заборгованість по тілу кредиту - 45 914 доларів США, заборгованість по процентах - 19 512,89 доларів США, заборгованість по пені - 8 267,80 доларів США. Письмові вимоги ПАТ КБ «Правекс-Банк» до позичальника та поручителя про погашення боргу залишились без задоволення.
Посилаючись на викладене, ПАТ КБ «Правекс-Банк» просив задовольнити позов.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Справа слухалась судами неодноразово.
 
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено з посиланням на те, що позов пред`явлено з пропуском позовної давності. Суд першої інстанції виходив             з того, що відповідно до п. 4.4 кредитного договору строк користування кредитними коштами припинився 10 березня 2012 року достроково. 
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтня 2016 року рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції з посиланням на те, що судами не перевірено дотримання порядку дострокового припинення користування кредитними коштами передбаченого п. 4.4 кредитного договору, відповідно до якого банк письмово повідомляє боржника про припинення строку користування кредитними коштами. Зазначено про необхідність дослідження умов договору щодо дострокового припинення користування кредитними коштами, зокрема викладених у п.п. 4.4, 9.3, 9.4, 9.7. 
 
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14 січня 2019 року позов ПАТ КБ «Правекс-Банк» задоволено частково. Стягнено солідарно               із ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість у розмірі 68 826,02 доларів США. Вирішено питання розподілу судового збору.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, виходив             з того, що боржником порушено умови кредитного договору щодо погашення кредиту та нарахованих процентів за його користування, тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту та процентах підлягають задоволенню; позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по пені підлягають задоволенню в межах річного строку позовної давності.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Київського апеляційного суду від 07 серпня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 січня 2019 року скасовано, в задоволенні позову ПАТ КБ «Правекс-Банк» відмовлено.
 
Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, виходив з того, що відповідно до п. 9.4 кредитного договору строк користування кредитними коштами припиняється достроково при наявності заборгованості по сплаті комунальних послуг по об`єкту переданому                         в іпотеку; з 01 березня 2012 року в ОСОБА_3 наявна заборгованість                  зі сплати житлово-комунальних послуг за квартиру, яка є предметом іпотеки, а тому відповідно до пункту 9.4 кредитного договору строк користування кредитними коштами припинився достроково 31 березня 2012 року (30 днів з моменту прострочення сплати комунальних платежів), ПАТ КБ «Правекс-Банк» звернувся до суду 03 серпня 2015 року, тоді як позовна давність за заявленими вимогами спливла 31 березня 2015 року, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів
 
У вересні 2019 року АТ «Правекс Банк» звернулося до Верховного Суду                із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, ухвалити нове рішення про задоволення позову.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що умовами кредитного договору передбачено повернення боргу щомісячними частинами, у разі неналежного виконання цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу окремо. Апеляційний суд прийшов до помилкового висновку, що з достроковим припинення строку користування кредитними коштами припиняється зобов`язання сплачувати чергові щомісячні платежі.
 
Відзив на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не подано.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року відкрито провадження              у справі та витребувано її з суду першої інстанції. 
 
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції            у цивільних справах є Верховний Суд.
 
У жовтні 2019 року вказана справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 10 червня 2020 року справа за позовом ПАТ КБ «Правекс-Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором призначена до судового розгляду.
 
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Частиною першою статті 400 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання касаційної скарги) визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
13 серпня 2007 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого              є ПАТ КБ «Правекс-Банк», та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 966-002/07Р, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 92 000 доларів США, а позичальник зобов`язувався повернути банку цю суму в строк до 13 серпня 2022 року зі сплатою 11,99 % річних (п. 1.2 кредитного договору).
 
Відповідно до п. 6.1.11 кредитного договору позичальник зобов`язаний протягом строку дії даного договору щомісячно сплачувати комунальні платежі і вартість спожитої електроенергії по об`єкту нерухомого майна, переданого в іпотеку.
 
Відповідно до п. 9.4 даного договору при невиконанні позичальником            п. 6.1.11 цього договору строк користування грошовими коштами, зазначений у п.1.2 договору, припиняється достроково - на 30-й день прострочення по сплаті комунальних платежів та/або електроенергії.
 
13 серпня 2007 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого                   є ПАТ КБ «Правекс-Банк», та ОСОБА_2 укладений договір поруки               № 966-002/07Р, за яким поручитель зобов`язалась солідарно відповідати перед кредитором за всіма зобов`язаннями ОСОБА_3 за кредитним договором від 13 серпня 2007 року.
 
13 серпня 2007 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого                є ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_3 укладений іпотечний договір № 966-002/07Р, згідно якого останній передав в іпотеку належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 .
 
Останній платіж за кредитним договором ОСОБА_3 здійснив 06 лютого 2012 року. 
 
Заборгованість по сплаті комунальних послуг по об`єкту нерухомого майна, переданого в іпотеку, а саме: квартирі АДРЕСА_1 , станом на 01 березня 2012 року становить 4 041,76 грн.
 
Внаслідок неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором станом на 18 червня 2015 року утворилась заборгованість в розмірі             73 694,69 доларів США, яка складається з: заборгованість по тілу кредиту -              45 914 доларів США, заборгованість по процентах - 19 512,89 доларів США, заборгованість по пені - 8 267,80 доларів США.
 
25 червня 2015 року ПАТ КБ «Правекс-Банк» зверталося з письмовими вимогами до позичальника та поручителя про виконання порушеного зобов'язання за кредитним договором № 966-002/07Р від 13 серпня 2007 року.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
 
Відповідно до частини першої статті 553, частин першої та другої статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що            і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
 
Згідно із статтями 525 та 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
 
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
 
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
 
Сторони погодили, що кредит надається строком з 13 серпня 2007 року до 13 серпня 2022 року (пункт 1.2 кредитного договору).
 
Пунктом 9.4 кредитного договору передбачені виключні випадки, коли строк користування грошовими коштами, визначений у пункті 1.2 кредитного договору, припиняється достроково, зокрема при невиконанні позичальником пункту 6.1.11 договору, строк користування грошовими коштами припиняється достроково на 30-й день прострочення платежів за житлово-комунальні послуги та/або електроенергії.
 
Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів.
 
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
 
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
 
Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України).
 
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України). Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
 
Наявність у позичальника станом на 01 березня 2012 року заборгованості по сплаті комунальних послуг, яка відповідно до пункту 9.4 кредитного договору не погашена позичальником протягом 30 днів, тобто у строк по           31 березня 2012 року, є підставою для припинення користування кредитними коштами та обов`язку позичальника достроково повернути їх.
 
Відповідно до п. 9.4 кредитного договору строк дії договору був змінений і          з 31 березня 2012 року у ОСОБА_3 виник обов`язок повернути банку всю суму кредиту та нараховану заборгованість, а тому саме з цієї дати для ПАТ КБ «Правекс-Банк» розпочався перебіг позовної давності.
 
Зазначений висновок також повністю узгоджується з висновком Верховного Суду, який викладений в постанові від 11 грудня 2019 року                  у справі № 759/10765/17.
 
З огляду на наведене та те, що ПАТ КБ «Правекс-Банк» звернулося                      з позовом до суду 03 серпня 2015 року, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що звернення відбулося поза межами позовної давності, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
Враховуючи вищевикладені обставини, апеляційний суд дійшов до обґрунтованого висновку про скасування рішення суду першої інстанції, тому вимога касаційної скарги про скасування рішення суду першої інстанції є такою, що не ґрунтується на вимогах процесуального закону. 
 
Доводи касаційної скарги про те, що умовами кредитного договору передбачено повернення боргу щомісячними частинами, у разі неналежного виконання цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу окремо, є безпідставними, оскільки після зміни строку виконання зобов`язання (31 березня 2012 року) позичальник зобов`язаний був повернути кредит у повному обсязі.
 
Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від                20 лютого 2019 року у справі № 370/1877/15 та від 27 березня 2019 року              у справі № 357/16099/15.
 
Інші наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження апеляційним судом із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства,                і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях,      з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня                   2006 року). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.
 
Частиною першою статті 410 ЦПК України встановлено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду - без змін.
 
Щодо судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
 
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу акціонерного товариства «Правекс Банк» залишити без задоволення.
 
Постанову Київського апеляційного суду від 07 серпня 2019 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий	В. О. Кузнєцов	
Судді:	В. С. Жданова	
 	В. М. Ігнатенко	
 	В. А. Стрільчук	
 	М. Ю. Тітов