УХВАЛА

09 вересня 2020 року 
м. Київ
справа № 202/507/20(2-а/202/31/2020)
адміністративне провадження № К/9901/21105/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Калашнікової О.В., Соколова В.М.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2020 року за позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради, виконавчого комітету Дніпровської міської ради про визнання рішення протиправним та його скасування,
ВСТАНОВИВ:
До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулася ОСОБА_1 з     позовом в якому просила: 
- визнати протиправною та скасувати постанову Адміністравтивної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради № 02/127 про накладення адміністративного стягнення від 22 січня 2020 року, якою позивача визнано винною у порушенні рішення Дніпровської міської ради від 23.05.2018 № 41/32, ч. 2 ст. 156     КУпАП та накладено штраф у сумі 4250 грн;
- закрити справу про адміністративне правопорушення;
- стягнути з Виконавчого комітету Дніпровської міської ради на користь позивача моральну шкоду в сумі 5000 грн.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2020     року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2020       року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з тим, що апелянтом не сплачено судовий збір та надано десятиденний строк для надання суду оригіналу документу про сплату судового збору, який обчислюється з дня закінчення карантину, пов`язаного із запобіганням поширення коронавірусної хвороби (COVID-19). 
01 червня 2020 року ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто, через не усунення недоліків апеляційної скарги, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Не погоджуючись із ухвалою суду апеляційної інстанції позивачка 18 серпня 2020     року звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою. 
В касаційній скарзі скаржниця посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2020 року та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Відповідно до статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення апеляційного перегляду справи. Касаційне оскарження судового рішення допускається лише у визначених законом випадках.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом пункту 2 частини 2 статті 333 КАС України у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Повертаючи апеляційну скаргу судом встановлено, що позивачкою за подання апеляційної скарги, в частині щодо скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 630,6 грн. Крім цього, суд визначив суму судового збору у розмірі 1261,2 грн за подання позивачкою апеляційної скарги на рішення суду в частині стягнення моральної шкоди виходячи із заявленої   ОСОБА_1 у позові вимоги немайнового характеру. Відтак, загальна сума судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 7 квітня 2020 року визначена у розмірі 1891,8 грн (630,6+1261,2=1891,8).
Визначаючи суму судового збору, в частині скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, суд апеляційної інстанції залишив апеляційну скаргу без руху, з підстав несплати судового збору, відповідно до висновку Верховного Суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17), де зазначено, що у справах щодо оскарження учасниками справи постанов про адміністративне правопорушення судовий збір сплачується на загальних підставах.
Щодо сплати судового збору за позовну вимогу в частині стягнення моральної шкоди слід зазначити наступне. 
Згідно з п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.
Отже, положення п. 13 ч. 2 ст. 3 ЗУ "Про судовий збір" можуть бути застосовані при зверненні до апеляційного суду за оскарженням не будь-якого рішення суб`єкта владних повноважень, таким рішенням повинна бути заподіяна шкода, а в даній ситуації (у цій справі) позивачка оскаржує постанову про притягнення до адміністративної  відповідальності.
Частиною 5 ст. 21 КАС України визначено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Зміст цієї норми вказує на те, що вимога про відшкодування шкоди передує вимога про встановлення порушення прав, свобод та інтересів позивача. За такого правового врегулювання вимога про відшкодування шкоди не є об`єктом, за який справляється судовий збір. Водночас за вимогу, яка їй передує, такий платіж сплачується.
Так, згідно частиною третьою статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою, а тому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою.
Тобто, вимога про відшкодування моральної шкоди, що визначена у грошовому вимірі та що складає ціну матеріальних вимог, є майновою вимогою, а тому, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 08 листопада 2019 року у справі № 400/100/19 (К/9901/29662/19) та постанові від     28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц (61-2367св18).
За таких обставин апеляційний суд прийшов до правильного висновку, що апелянтом не виконано вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, а тому є підстави для повернення апеляційної скарги.
Враховуючи, що зміст оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції та обставини, на які посилається скаржниця в обґрунтування касаційної скарги, свідчить про правильне застосування норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення. Враховуючи вказане, суд прийшов до висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись пунктом 5 частини 1, пунктом 2 частини 2 статті 333 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2020 року за позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради, виконавчого комітету Дніпровської міської ради про визнання рішення протиправним та його скасування.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя доповідач:                                                                                А.Г. Загороднюк

Судді:                                                                                                    О.В. Калашнікова

                                                                                                    В.М. Соколов