Справа № 454/3018/15-ц                        Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я. 
Провадження № 22-ц/811/449/20                Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 липня 2020 року м.Львів

  Справа №  454/3018/15
 Провадження № 22ц/811/449/20

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,
суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,
секретар Іванова О.О.
з участю: ОСОБА_1 

розглянув апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баірової Наталії Михайлівни
на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області, постановлену у м. Сокалі 9 січня 2020 року у складі судді Адамовича М.Я.,
у справі         
за  скаргою ОСОБА_2 , з участю заінтересованих осіб: ПАТ «Кредобанк», приватного виконавця Баірової Н.М., на постанови про опис та арешт майна,-

встановив:        
25 жовтня 2019 року ОСОБА_2  звернулася зі скаргою, у якій просить визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баірової Н.М. щодо винесення постанов про опис та арешт майна (коштів) боржника від 22 жовтня 2019 року, а саме: земельних ділянок: площею 0,1073 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 4624884600:10:005:0024), площею 0,2466 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 4624884600:10:005:0025) та площею 0,0711 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 4624884600:10:003:0015), які знаходяться в с.Опільсько; визнати неправомірними та скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баірової Н.М. по виконавчому провадженню №59894270 про опис та арешт майна (коштів) боржника від 22 жовтня 2018 року.В обґрунтування скарги посилається на те, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баірової Н.М. перебуває виконавче провадження №59894270. Постановами цього приватного виконавця від 22 жовтня 2019 року описано та арештовано зазначені вище земельні ділянки. Вважає вказані постанови незаконними, оскільки вона (скаржник) та її представник не були присутні під час опису та арешту майна. Стверджує, що постанови підписані понятими, однак понятих разом з приватним виконавцем не було і тому вони не могли засвідчувати факт, зміст і результати виконавчих дій, під час проведення яких вони не були присутні. Вказує, що відсутність понятих під час проведення опису та арешту майна свідчить про незаконність постанов. Просить задовольнити скаргу.
Ухвалою  Сокальського районного суду Львівської області від 9 січня 2020 року скаргу задоволено частково.
Визнано неправомірними та скасовано постанови приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баірової Н.М. по виконавчому провадженню №59894270 про опис та арешт майна (коштів) боржника від 22 жовтня 2018 року земельних ділянок: площею 0,1073 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 4624884600:10:005:0024) площею 0,2466 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 4624884600:10:005:0025) та площею 0,0711 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 4624884600:10:003:0015), які знаходяться в с.Опільсько Сокальського району Львівської області.
У задоволенні решти вимог відмовлено.
Судом проведено розподіл судових витрат.
Ухвалу суду оскаржує приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Баірова Н.М. В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм процесуального права. Просить ухвалу суду скасувати в частині задоволення вимог боржника та ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким в задоволенні вимог, викладених у скарзі ОСОБА_2 , відмовити. Зазначає, що нею при винесенні постанови про опис та арешт майна боржника від 22 жовтня 2019 року ВП №59894270 допущена описка, а саме зазначено, що описана земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства розташована на АДРЕСА_1 . Стверджує, що випадково зазначила не адресу описаної земельної ділянки, а адресу проживання боржника. Для усунення недоліків винесено постанову про виправлення описки від 7 листопада 2019 року. Посилається на те, що враховуючи той факт, що нею вже виправлена описка в постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, права боржника не порушені.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.
Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.
З постанов про опис та арешт майна (коштів) боржника №ВП 59894270 від 22 жовтня 2019 року вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Баірової Н.М. описано та накладено арешт на земельні ділянки: площею 0,1073 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 4624884600:10:005:0024) площею 0,2466 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 4624884600:10:005:0025) та площею 0,0711 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 4624884600:10:003:0015) на АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_2 .
Відповідно до ст. ст. 447, 449 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.
Постановами у виконавчому провадженні №ВП 59894270 від 7 листопада 2019 року виправлено описку у постановах про опис та арешт майна (коштів) боржника від 22 жовтня 2019 року щодо місця знаходження земельних ділянок, зокрема описано та накладено арешт на земельні ділянки: площею 0,1073 га (кадастровий номер 4624884600:10:005:0024) площею 0,2466 га (кадастровий номер 4624884600:10:005:0025) та площею 0,0711 га (кадастровий номер 4624884600:10:003:0015), які надані для ведення особистого селянського господарства у с. Опільсько Сокальського району Львівської області.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно із п. 6 ч. З ст. 18 цього Закону виконавець має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.
З метою ефективної реалізації покладених на виконавця завдань щодо здійснення заходів примусового виконання рішень закон наділяє його широкими повноваженнями (правами), зокрема, правом накладати арешт на майно боржника.
Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.
Згідно із ч. 2 ст. 13 цього Закону арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення. Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії можуть проводитися у присутності понятих. Присутність понятих є обов`язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна.
Згідно із ч.2 ст. 56 Закону арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. 
Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.
Частиною 5 статті 56 цього Закону про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.
У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.
У постановах від 22 жовтня 2019 року зазначено, що такі складені у присутності понятих: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були залучені до проведення виконавчих дій. 
Є встановленим, що державний виконавець описував майно у відсутності понятих, що є порушенням процедури здійснення такої дії (ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження).
Відтак, належить зробити висновок, що дії приватного виконавця Баірової Н.М. під час складання постанов про опис та арешт майна (коштів) боржника від 22 жовтня 2019 року, проведенні не відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.
Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що накладення оскаржуваною постановою арешту на зазначену земельну ділянку не забезпечує реального виконання рішення суду, що підлягає примусовому виконанню, оскільки не призводить до реалізації арештованого майна в установленому законом порядку і наступного погашення заборгованості перед стягувачем, чим порушуються інтереси стягувача у виконавчому провадженні.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
У іншій частині рішення не оскаржується і не переглядається.
Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391, ЦПК України, суд,-
                       п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баірової Наталії Михайлівни відхилити.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 9 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 28 липня 2020 року.

Головуючий

Судді