УХВАЛА
30 червня 2020 року 
м. Київ
справа № 171/1521/14
провадження № 51-2947впс20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд) у складі:
головуючого	ОСОБА_1 ,	
суддів	ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,	
розглянувши у судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про направлення кримінального провадження щодо нього з Дніпровського апеляційного суду до іншого суду апеляційної інстанції для розгляду апеляційних скарг на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2020 року.
встановив:
Клопотання, яке надійшло до Верховного Суду в порядку частини 3 статті 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), обґрунтовується тим, що потерпілим у цьому кримінальному провадженні визнано ОСОБА_5 , рідний брат якого працює на посаді судді в Дніпровському апеляційному суді. На переконання ОСОБА_4 суддя ОСОБА_6  має зацікавленість у прийнятті рішення та може здійснювати вплив на суддів  Дніпровського апеляційного суду під час розгляду апеляційних скарг захисника, потерпілого та прокурора.
Учасникам судового провадження повідомлено про час та місце розгляду подання, проте в судове засідання вони не з`явилися. 
Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені у поданні доводи та дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання слід  залишити без задоволення на таких підставах.
Одним із основоположних принципів кримінального судочинства є принцип вирішення справи судом, визначеним на підставі закону, що гарантований частиною 1 статті 30 КПК.
У даному випадку апеляційні скарги на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська відповідно до територіальної підсудності має розглядати Дніпровський апеляційний суд.
Відповідно до вимог пункту 3 частини 1 статті 34 КПК кримінальне провадження передається на розгляд до іншого суду, якщо обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження.
Даних про те, що потерпілий у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 за частиною 4 статті 190, частиною 3 статті 358 КК –  ОСОБА_5  працює або працював у Дніпровському апеляційному суді у клопотанні не наведено.
Доводи обвинуваченого про можливу упередженість та необ`єктивність суддів Дніпровського апеляційного суду при розгляді апеляційних скарг не є підставою для передачі справи до апеляційного суду іншої області та можуть бути вирішені в порядку параграфу 6 глави 3 розділу І КПК. 
Таким чином законних підстав для направлення згаданого кримінального провадження з одного апеляційного суду  до іншого Суд не встановив, а тому вважає, що у задоволенні клопотання обвинуваченого слід відмовити. 
Керуючись статтею  34 КПК, Суд
постановив:
Клопотання обвинуваченого про направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_4 з Дніпровського апеляційного суду до іншого суду апеляційної інстанції для розгляду апеляційних скарг на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2020 року залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                            ОСОБА_2                     ОСОБА_3