ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.004674 пров. № А/857/9278/20	

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді:                                        Улицького В.З.
суддів:                                                            Глушка І.В., Макарика В.Я.
при секретарі судового засідання:                Волошин М.М.
за участі позивача:                                          ОСОБА_1 
представника позивача:                                 Темех І.Т.
представника відповідача:                             Повшак М.П.
третьої особи:                                                  Родін М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 08.07.2020 року (ухвала прийнята у Львові судом у складі головуючого судді Грень Н.М.) у справі №1.380.2019.004674  за позовом ОСОБА_1 до Бродівської районної державної адміністрації Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - керівника апарату Бродівської районної державної адміністрації Львівської області Родін Мар`яна Павлівна про скасування наказу, поновлення на державній службі, стягнення заробітної плати,-

                                                     ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Бродівської районної державної адміністрації Львівської області про скасування наказу Бродівської районної державної адміністрації Львівської області №69-к від 01.07.2019  “Про звільнення ОСОБА_1 ”, поновлення ОСОБА_1 на державній службі, стягнення з відповідача зарплату ОСОБА_1 за час розгляду справи в якості грошового забезпечення військовослужбовця.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.06.2020 року у справі №1.380.2019.004674 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Бродівської районної державної адміністрації Львівської області №69-к від 01.07.2019  “Про звільнення ОСОБА_1 ”. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу організаційної роботи з питань цивільного захисту, інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю апарату райдержадміністрації Бродівської районної державної адміністрації Львівської області, з 02.07.2019. Стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу 119631, 30 грн.
03.07.2020 до суду першої інстанції надійшла заява від позивача про ухвалення додаткового судового рішення та просить здійснити розподіл судових витрат та стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 108725,00 грн та витрати пов`язані з прибуттям до суду.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 08.07.2020 року заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат у справі №1.380.2019.004674 повернуто заявнику без розгляду.
Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм процесуального права та є незаконною, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою задоволити заяву від 22.06.2020р..
Аргументуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначив, що він поніс витрат на правничу допомогу в розмірі 108 725, 00 гри, які сплатив адвокатові трьома частинами по 16 692 грн., 54 249 грн, та 37 784 грн. У зв`язку з територіальною віддаленістю суду від позивача та свого представника місця проживання (перебування), останній просив суд стягнути також і витрати, пов`язані із прибуттям до суду, в розмірі 3 821,40 грн.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід задоволити з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Судовою колегією апеляційного суду встановлено, що 08.07.2020 року Львівський окружний адміністративний суд розглянув в порядку письмового провадження розглянув заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат у справі за наслідками розгляду якої повернув позивачу без розгляду заяву про розподіл судових витрат у справі №1.380.2019.004674.
Ухвала Львівського окружного адміністративного суду від 08.07.2020р. мотивована, зокрема тим, що позивачем пропущено строку звернення із заявою про розподіл судових витрат, визначений ч. 7 ст.139 КАС України.
Однак, судова колегія апеляційного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції покликаючись на наступне.
11 липня 2020 року згідно копії витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій службі) завершилось відрядження позивача ОСОБА_1 в зону бойових дій ООС, а 16 липня 2020 року позивач прибув у військову частину у м. Броди для проходження подальшої служби, тому був обмежений у пересуванні з причин необхідності дотримання військової дисципліни і дотримання вимог карантину - 14 діб обсервації закінчились 30 липня 2020 року. (а.с.91-93)
Відповідно до пункту 3 Розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Судова колегія звертає увагу, що згідно із висновками, викладеними у п.п.23, 25 Рішення ЄСПЛ у справі “Проніна проти України”, суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен з специфічних, доречних та важливих доводів заявника, а також давати обґрунтування своїх рішень.
У рішенні по справі “Іліан проти Туреччини” ЄСПЛ зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції належним чином не досліджено питання пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з даним позовом, у зв`язку із чим такий прийшов до передчасного висновку про повернення позовної заяви ОСОБА_1 , чим фактично позбавив його можливості захистити свої права та інтереси, відповідно порушив його права, гарантовані статтею 139 КАС України.
Європейський суд з прав людини вказує, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
У Рішенні Європейського суду з прав людини від 08.04.2010 у справа «Меньшакова проти України» (Заява №377/02) у п.52 «Суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (наприклад, рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ)».
Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що “у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення”.
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що “стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права”.
Отже, відповідно до позиції Європейського Суду з прав людини основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Відповідно до ст.320 КАС України підставами  для  скасування  ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і  направлення  справи  для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми процесуального права, що призвело до ухвалення поспішного рішення.
Таким чином, апеляційний суд прийшов до переконання, що належним способом порушеного права позивача є скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження її розгляду до того ж суду.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України,  колегія   суддів,-
                                                  ПОСТАНОВИЛА:          

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задоволити частково. 
Скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 08.07.2020 року у справі №1.380.2019.004674, яка перешкоджає подальшому провадженню по справі та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.
Постанова остаточна та касаційному оскарженню не підлягає.  

Головуючий суддя	 	В. З. Улицький 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	В. Я. Макарик  	
Повне судове рішення складено 05.10.2020р.