ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 826/16641/16
адміністративне провадження № К/9901/33806/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Дашутіна І.В., 
суддів Шишова О.О., Яковенка М.М.
розглянув в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної казначейської служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Вєкуа Н.Г., Костенка Д.А., Шрамко Ю.Т. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2018 року у складі колегії  суду: Сорочка Є.О., Земляної Г.В., Ісаєнко Ю.А. у справі №826/16641/16 за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Київській області, Державної казначейської служби України про визнання дій протиправними та  зобов`язання  вчинити дії, 
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
1.           ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Київській області, Державної казначейської служби України, в якому просив:
- визнати дії Головного територіального управління юстиції в Київській області щодо передачі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі №2а-2675/10 від 22.10.2010 про перерахування на користь ОСОБА_1 71 801 ,31 грн згідно з актом приймання-передавання від 08.04.2016 протиправними;
- вважати фактичну дату передачі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі №2а-2675/10 від 22.10.2010 про перерахування на користь ОСОБА_1 71 801, 31 грн до Державної казначейської служби України - 08.04.2015;
- зобов`язати Державну казначейську службу України здійснити виплату нарахованої заборгованості по пенсії згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі №2а-2675/10 від 22.10.2010 в сумі 71 801, 31 грн на користь ОСОБА_1 згідно з актом приймання-передавання від 08.04.2015.
2. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2017 року позов задоволено частково. 
2.1. Визнано протиправними дії Головного територіального управління юстиції в Київській області щодо передачі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі №2а-2675/10 від 22.10.2010 про перерахування на користь ОСОБА_1 71 801, 91 грн згідно з актом приймання-передавання від 08.04.2016;
2.2. Зобов`язано Державну казначейську службу України здійснити виплату нарахованої заборгованості по пенсії згідно з рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі №2а-2675/10 від 22.10.2010 в сумі 71801,31 грн на користь ОСОБА_1 згідно з актом приймання - передавання за І квартал 2015 року.
2.3. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.
3. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2018 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2017 року залишено без змін.
4.          Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено: 
4.1. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №369/12580/13-а (№6-а/369/2/14) від 22.12.2010, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.08.2011, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області зробити перерахунок і виплату державної пенсії ОСОБА_1 , як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, інваліду 2-ї групи - в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, а також зробити перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі - 75% з 22 травня 2010 року з урахуванням раніше здійснених виплат та подальшим перерахунком.
4.2. На виконання зазначеної постанови, Києво-Святошинським районним судом Київської області 28.11.2011 видано виконавчий лист, а Управлінням Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі 10.04.2013 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 у розмірі  71 801, 31 грн.
4.3. Управлінням державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області 21.08.2015 на адресу Управління Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі направлено повідомлення про необхідність виконання рішення суду щодо перерахунку коштів позивачу протягом 10 днів з дня отримання вказаного листа.
4.4. Листом від 12.10.2016 № 5-13/1165-17080 Державна казначейська служба України повідомила позивача, що станом на 12.10.2016 казначейством не перераховано кошти у сумі 71 801,31 грн за постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.12.2010 у справі №369/12580/13-а (№6-а/369/2/14). Зазначено, що казначейство здійснить заходи щодо перерахування коштів на користь ОСОБА_1 після виконання рішень судів, що надійшли раніше рішень, переданих за актом приймання-передавання від 08.04.2016.
5. Водночас уважаючи протиправним дії Головного управління юстиції у Київській області щодо несвоєчасної передачі рішення суду згідно з актом приймання-передачі та відповідно зобов`язання Державну казначейську службу України здійснити нарахування заборгованості по рішенню суд згідно з актом приймання-передачі від 08.04.2015 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом за захистом свої прав.
6. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким  погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що Головне територіальне управління юстиції в Київській області з затримкою в 1 рік передало актом приймання-передачі документи щодо виконання постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.12.2010 у справі №369/12580/13-а (№6-а/369/2/14) чим порушило право позивача на своєчасне отримання належних йому коштів, що в подальшому вплинуло на черговість виплати коштів  останньому.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
7.          Державна казначейська служба України звернулась із касаційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити у  повному  обсязі.
8.          Аргументи касаційної скарги зводяться до того, що судом першої та апеляційної інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень неправильно застосовано норми матеріального права і порушено норми процесуального права. 
8.1. Скаржником зазначено, що підстави змінювати черговість перерахування коштів на користь позивача відсутні, оскільки виконавчий лист про стягнення коштів на користь позивача надійшов до органів казначейства 08.04.2016. Крім того зауважено, що казначейством вжито всіх необхідних заходів для  виконання рішення.
9. Позивач  правом подання відзиву на касаційну скаргу не скористався. 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:
10. Частиною другою статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та частиною другою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, що набрав чинності з 05.10.2016, передбачено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
11. За змістом частини першої статті 2 та частини першої статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 № 4901-VI держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.
12. Виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
13. Відповідно до пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб`єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб`єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.
14. Заборгованість погашається в такій черговості: у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника; у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов`язаними з трудовими правовідносинами; у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.
15. Бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.
16. Оскільки постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.12.2010 по справі №369/12580/13-а (№6-а/369/2/14) набрала законної сили із прийняттям відповідного рішення судом апеляційної інстанції - 17.08.2011, тобто до набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (01.01.2013), тому порядок, визначений зазначеним вище пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону, підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
17. Механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 4901-VI, інвентаризації та погашення заборгованості за такими судовими рішеннями врегульований Порядком погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440 (далі - Порядок № 440).
18. За змістом пунктів 3, 5, 7, 9 Порядку № 440 передбачено, що рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості.
19. Зареєстроване в установленому порядку рішення невідкладно розглядається керівником органу державної виконавчої служби та передається відповідальній особі не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до органу державної виконавчої служби.
20. Відповідальна особа не пізніше семи робочих днів з дня надходження до неї рішення зобов`язана перевірити за даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень виконання такого рішення та у разі відсутності відомостей про виконання рішення в повному обсязі внести дані про це рішення до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою (далі - Реєстр).
21. Відповідальна особа не пізніше семи робочих днів з дня внесення рішення до Реєстру зобов`язана надіслати заявнику та боржнику за їх місцезнаходженням або на електронну пошту повідомлення про прийняття такого рішення для обліку із зазначенням черги, до якої воно включено.
22. Судами попередніх інстанцій встановлено, що головним територіальним управлінням юстиції в Київській області 21.08.2015 направлено Управлінню Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області повідомлення №41424-2-25/11 про внесення постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.12.2010 по справі №369/12580/13-а (№6-а/369/2/14) до Реєстру. У вказаному повідомленні також міститься дата заяви позивача - 24.03.2015.
23. Згідно з пунктами 13, 14, 15 Порядку № 440 передача рішень до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється окремо щодо кожної черги щокварталу до 10 числа місяця, що настає за звітним періодом.
24. До органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, передаються рішення, які надійшли до 1 числа місяця, що настав за звітним періодом.
25. Передача рішень здійснюється відповідальною особою на підставі акта приймання-передавання.
26. Беручи до уваги те, що заяву було подано 24.03.2015, то до 10.04.2015 виконавчий документ з виконання цього рішення (виконавчий лист) мав бути направлений до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. 
27. Проте, як вбачається з акту приймання-передавання за 1 квартал 2016 року, ці дії були вчинені лише 08.04.2016, тобто з грубим порушенням встановленого строку.
28. Доводи Головного територіального управлінням юстиції в Київській області на недостатню кількість працівників, що здійснюють опрацювання заяв, передбачених Порядком № 440, не є виправданням при порушені законних прав громадян, оскільки при організації своєї діяльності орган державної влади зобов`язаний забезпечити дотримання законодавчих норм та строків, у межах яких закон його зобов`язує вчинити певні дії.
29. Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо обґрунтованості вимог позивача про визнання протиправними дій Головного територіального управління юстиції в Київській області щодо передачі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі №2а-2675/10 від 22.10.2010 про перерахування на користь ОСОБА_1 71 801,31 грн згідно акту приймання-передачі від   08.04.2016.
30. Погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим   постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 року № 45).
31. Згідно з пунктом 3 зазначеного Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).
32. З огляду на вищезазначені норми та встановлені обставини справи, порушення Головним територіальним управлінням юстиції в Київській області строку передачі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі №2а-2675/10 від 22.10.2010 до органу що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів призвело до того, що зазначене рішення було отримано останнім із запізненням на один рік та, відповідно, негативно вплинуло на черговість його виконання.
33. Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
34. За змістом частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
35. Отже, метою адміністративного судочинства є ефективний захист порушених суб`єктами владних повноважень прав фізичних та юридичних осіб.
36. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
37. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
38. Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі,  так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).
39. Таким чином, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
40. Розкриваючи критерій ефективності способу захисту порушеного права платника, Верховний Суд України у постанові від 16 вересня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» до Південної митниці Міністерства доходів і зборів України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
41. Беручи до уваги встановлену судами протиправність дій Головного територіального управління юстиції в Київській області щодо несвоєчасного направлення до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів матеріалів з виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.10.2010 по справі №2а-2675/10, колегія суддів підтримує висновок суду першої та апеляційної інстанції про те, що допустимим та ефективним способом захисту порушеного права позивача у даній справі є зобов`язання Державної казначейської служби України здійснити виплату нарахованої заборгованості по пенсії згідно з рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі №2а-2675/10 від 22.10.2010 в сумі 71 801,31 грн на користь ОСОБА_1 згідно з актом приймання-передавання   не за І квартал 2016 року, а за І квартал 2015 року, тобто за період, надходження відповідного рішення (заяви, виконавчого листа) до Головного територіального управління юстиції в Київській області.
42. Ураховуючи наведені норми законодавства та встановлені судами попередніх інстанцій обставини, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що з огляду на те, що оскаржуваними діями відповідачів порушено право позивача на своєчасне отримання коштів за рішенням суду, що набрало законної сили, суд у даному випадку не втручається у питання черговості виконання судових рішень органом казначейства, а лише вказує на те, що кошти позивачу мають бути виплачені в порядку виплати коштів не за рішеннями, які надійшли у І кварталі 2016 року, а за рішеннями, які надійшли у І кварталі 2015 року.
43. Верховний Суд наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
44. З огляду на встановлені судом  першої та  апеляційної  інстанцій обставини, доводи Державної казначейської служби України про порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження.
45. Аргументи касаційної скарги про неправильність зроблених судами попередніх інстанцій висновків є безпідставними, оскільки зводяться до переоцінки встановлених у справі обставин, що не узгоджується з приписами статті 341 КАС України.
46. Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду погоджується з  висновком суду першої та апеляційної інстанцій, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню в частині визнання протиправними дій Головного територіального управління юстиції в Київській області щодо несвоєчасної передачі рішення суду згідно з актом приймання-передачі та зобов`язання Державну казначейську службу України здійснити виплату нарахованої заборгованості по пенсії згідно з рішенням суду відповідно до акту приймання - передачі за І квартал 2015 року.
47. З огляду на наведене, суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої та апеляційної інстанції у справі. Усі доводи та їх обґрунтування викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків судів попередніх інстанцій.
48. Колегія суддів зазначає, що за змістом частини 2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
49. Частиною 1 статті 350 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
50. З огляду на наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанови суду першої та апеляційної інстанцій - залишенню без змін.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
51. Касаційну скаргу Державної казначейської служби України залишити без задоволення. 
52. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2018 року у справі №826/16641/16 за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Київській області, Державної казначейської служби України про визнання дій протиправними та  зобов`язання  вчинити дії - залишити без змін.
53. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Cуддя-доповідач                                                                                 І.В. Дашутін

Судді                                                                                                    О.О. Шишов
                                                                                
                                                                                                    М.М. Яковенко