ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2020 року	Львів	Справа № 460/3834/19 пров. № А/857/4996/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючий суддя                                         Шевчук С.М.
судді                                                               Кухтей Р.В., Нос С.П.
за участю секретаря судового засідання    Ігнатищ Л.М.,
представника відповідача                            Несторак Х.І.
представника позивача                                Поляк І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові  апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС на рішення  Рівненського окружного адміністративного суду  від  16 березня 2020 року (ухвалене в порядку загального позовного провадження судом під головуванням судді Щербакова В.В., дата ухвалення повного тексту рішення- 16.03.2020року) у справі № 460/3834/19 за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), суд- 
В С Т А Н О В И В:
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Приватне акціонерне товариство “Рівнеазот” звернулось до суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання протиправною та скасування вимоги №Ю-258-11 від 07.10.2019р. про сплату боргу зі сплати єдиного внеску у розмірі 85   613   012,47грн.
Позовні вимоги обґрунтовані ти, що відповідач безпідставно відносив поточні платежі ПрАТ «Рівнеазот» зі сплати єдиного внеску здійснені у жовтні - грудні 2015 році та у січні - квітні 2016 року в рахунок погашення недоїмки зазначеної у податковій вимозі від 07.12.2015 року, яка була оскаржена в адміністративному та у судовому порядку. У подальшому, поточні платежі ПрАТ «Рівнеазот» зі сплати єдиного внеску контролюючим орган також відносив в рахунок погашення вказане вище недоїмки, натомість виникла нова недоїмка за інший період. Зазначає, що внаслідок таких дій відповідача було сформовано ряд податкових вимог, які на даний час скасовані судами або оскаржуються у судовому порядку. Крім цього вказує, що оскаржувана вимога про сплату боргу є виконавчим документом, яка сформована відповідачем на всю суму недоїмки станом на 30.09.2019, котра включає і суми недоїмки за попередніми оскаржуваними вимогами, що може призвести до направлення на виконання у виконавчу службу вимог за однією заборгованістю і, як наслідок подвійного її стягнення. Позивач вважає, що у відповідача були відсутні правові підстави для формування і направлення вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ю-258-11 від 07.10.2019, оскільки на дату формування оскаржуваної вимоги борг із сплати єдиного внеску взагалі був відсутній. Просив задовольнити позов повністю. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16.03.2020року визнано протиправною і скасовано вимогу Офісу великих платників податків Державної податкової служби № Ю-258-11 від 07.10.2019 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на суму 85 613 012,47грн. Стягнуто на користь Приватного акціонерного товариства “Рівнеазот” (код ЄДРПОУ 05607824) суму судового збору у розмірі 19210 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) грн. 00 (нуль) коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Офісу великих платників податків Державної податкової служби (код ЄДРПОУ 43141471).
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.   
На обґрунтування апеляційних вимог, відповідач зазначає, що відповідно до частини дев`ятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», передача платникам єдиного внеску своїх обов`язків з його сплати третім особам заборонена, крім випадків, передбачених законодавством.  Таким чином, сплата ДП «Хімік» ПАТ «Азот» та ТОВ «Хім-Трейд» єдиного внеску від імені ПрАТ “Рівнеазот” суперечить вимогам вказано вище статті Закону. З врахуванням вказаного у облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на кінець календарного місяця 30.09.2019 позивач має недоїмку зі сплати єдиного внеску.. Відтак, відповідач зазначає, що вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ю-258-11 від 07.10.2019 була винесена правомірно, а отже підстави для її скасування були відсутні.  Окрім того вказує, що обов`язковість преюдиційних обставин  поширюється лише на обставини встановлені безпосередньо 1) вироком у кримінальній справі; 2) або постановою про адміністративний проступок.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, який по суті співпадає з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному  судовому рішенні.
ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Приватне акціонерне товариство “Рівнеазот” зареєстроване як юридична особа Виконавчим комітетом Рівненської міської ради 13.11.1995; види діяльності за КВЕД: виробництво добрив і азотних сполук; виробництво електроенергії; торгівля електроенергією; організація будівництва будівель; діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послух технічного консультування в цих сферах; загальна медична практика. ПрАТ “Рівнеазот” є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Постановами заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 18.06.2015 та головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 30.07.2015, накладено арешти на кошти, які містяться на рахунках ПАТ “Рівнеазот”, що позбавляло позивача можливості здійснити сплату єдиного внеску з свого банківського рахунку відповідно до приписів частин сьомої, восьмої    статті 9 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”.
З метою своєчасного виконання обов`язку зі сплати єдиного внеску, за період з червня по вересень 2015 року між Публічним акціонерним товариством “Рівнеазот” та Дочірнім підприємством “Хімік” ПАТ “Азот” укладено Договір доручення №05.15 від 29.05.2015 (далі іменується Договір доручення). Відповідно до пункту 1.1 Договору Повірений (ДП “Хімік” ПАТ “Азот”) в порядку та на умовах, визначених Договором, зобов`язується за рахунок Довірителя (ПАТ “Рівнеазот”) виконувати грошові зобов`язання, деталізований зміст яких визначається у додатках.
На виконання підпункту 2.1.1 пункту 2.1 Договору доручення, позивачем видано довіреність №748-юв від 11.06.2015, якою уповноважено ДП “Хімік” ПАТ “Азот” вчиняти наступні дії: сплачувати (перераховувати) від імені ПАТ “Рівнеазот”: нотаріальні послуги, податки та збори відповідно до Податкового кодексу України, єдиний соціальний внесок, податок на доходи фізичних осіб, військовий збір, аліменти, заробітну плату, інші утримання з заробітної плати, пенсії, оплату листків непрацездатності, виплати заробітної плати за період відпустки, компенсацію середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, відрахування від ФОП, кошти на господарські потреби, на відрядження, супутні банківські комісії.
На виконання вимог договору доручення та у відповідності до повноважень згідно з довіреністю, ДП “Хімік” ПАТ “Азот” сформувало та подало на виконання банківських установ платіжні доручення із зазначенням призначення платежу “нарахована сума ЄВ” в загальному розмірі 20685499,01 грн. ДП “Хімік” ПАТ “Азот” сплачено єдиний внесок від імені та за рахунок ПАТ “Рівнеазот” на підставі Договору доручення №05.15 від 29.05.2015 та виданої відповідно до цього договору довіреності.
Перераховані в липні та вересні 2015 року ДП “Хімік” ПАТ “Азот” від імені та за дорученням ПАТ “Рівнеазот” грошові кошти в рахунок оплати сум платежів єдиного внеску за спірний період були прийняті контролюючим органом як належні; останній не мав жодних зауважень та не направляв жодних повідомлень позивачу про те, що перераховані кошти не можуть бути прийняті як сплата єдиного внеску за вказаний період, а також не повідомляв позивача про виникнення недоїмки за платежем “суми єдиного внеску”. Лише в листопаді 2015 на адресу позивача надійшов лист Міжрегіонального головного управління ДФС       Центральний офіс з обслуговування великих платників №25588/10/28-10-20-4-20 від 18.11.2015, в якому зазначалось, що на адресу Центрального офісу надійшов лист Державної фіскальної служби від 12.11.2015 про порушення вимог         Закону України №2464-VI, а саме, що у період з липня по вересень 2015 року ДП “Хімік” ПАТ “Азот” здійснило сплату єдиного внеску на загальну суму 20685499 грн. за ПАТ “Рівнеазот”, а тому кошти сплачені ДП “Хімік” ПАТ “Азот”, перекинуто з інтегрованої картки платника податку (ІКПП) ПАТ “Рівнеазот” на ІКПП “Нез`ясовані платежі”, в результаті чого в ІКПП платника ПАТ “Рівнеазот” виникла недоїмка у розмірі 11870891,55 грн.
Фіскальним органом сформовано першу вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.12.2015 №Ю-258-11, та в подальшому були сформовані усі інші податкові вимоги.
Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 01.03.2016 у справі №817/85/16 позовні вимоги ПАТ “Рівнеазот” про визнання протиправною і скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.12.2015 №Ю-258-11 (перша вимога) залишено без задоволення.
Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.06.2016 у справі №817/85/16, апеляційну скаргу ПАТ “Рівнеазот” задоволено; постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 01.03.2016 у справі №817/85/16 скасовано; прийнято нову постанову, якою позов ПАТ “Рівнеазот” задоволено повністю; визнано протиправною вимогу Міжрегіонального головного управління ДФС Центрального офісу з обслуговування великих платників податків №Ю-258-11 від 07.12.2015 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 16821411,33 грн. (перша вимога).
Задовольняючи позов, суд апеляційної інстанцій дійшов висновку, що позивач виконав свої зобов`язання зі сплати єдиного внеску шляхом вчинення дій від імені позивача повіреним на підставі договору доручення, довіреності та договору про поворотну фінансову допомогу і внаслідок таких дій позивача ніяких негативних наслідків не наступило, а навпаки кошти своєчасно надійшли до відповідача.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.01.2017 у справі №817/85/16 касаційну скаргу Міжрегіонального головного управління ДФС Центрального офісу з обслуговування великих платників податків залишено без задоволення; постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.06.2016 – без змін.
Постановою Верховного суду від 25.01.2019 у справі №817/85/16 (адміністративне провадження №К/9901/22068/18) у задоволенні заяви Офісу великих платників податків ДФС про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 26.01.2017 відмовлено.
Окрім вказаної вимоги фіскального органу, рішенням суду які набрали законної сили скасовано ряд інших вимог про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску за аналогічних умов та підстав їх винесення  за же порядковим номером Ю-258-11.
Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 03.06.2016 у       справі №817/110/16, яка набрала законної сили 22.12.2016, визнано протиправною та скасовано вимогу Міжрегіонального головного управління ДФС Центрального офісу з обслуговування великих платників №Ю-258-11 від 12.01.2016 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 10365195,00 грн. 
Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 16.05.2016 у справі №817/299/16, яка набрала законної сили 29.07.2016, визнано протиправною та скасовано вимогу Міжрегіонального головного управління ДФС Центрального офісу з обслуговування великих платників №Ю-258-11 від 04.02.2016 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 18176403,39 грн. 
Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 30.09.2016 у справі №817/902/16, яка набрала законної сили 17.01.2017, визнано протиправною та скасовано вимогу Міжрегіонального головного управління ДФС Центрального офісу з обслуговування великих платників № Ю-258-11 від 07.05.2016 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 20035875,98 грн. 
Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 16.02.2017 у справі №817/2117/16, яка набрала законної сили 16.05.2017, визнано неправомірними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо перекидання з інтегрованої картки платника податків ПАТ “Рівнеазот” на інтегровану картку “Нез`ясовані платежі” грошових коштів в сумі 20685499 грн., сплачених з червня по вересень 2015 року, повіреною особою ПАТ “Рівнеазот” - ДП “Хімік” ПАТ “Азот” на підставі договору доручення №05.15 від 29.05.2015; зобов`язано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби зарахувати сплачені ДП “Хімік” ПАТ “Азот” на підставі договору доручення №05.15 від 29.05.2015 грошові кошти в сумі 20685499 грн. в рахунок сплати єдиного внеску ПАТ “Рівнеазот” в інтегрованій картці платника податків ПАТ “Рівнеазот”; визнано неправомірними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо зарахування поточних платежів ПАТ “Рівнеазот” зі сплати єдиного внеску здійснених у жовтні-грудні 2015 року та січні-листопаді 2016 року в рахунок погашення суми недоїмки визначеної у вимогах №Ю-258-11 від 07.12.2015; від 12.01.2016; від 04.02.2016 та від 07.05.2016; зобов`язано Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби здійснити перерахунок грошових зобов`язань ПАТ “Рівнеазот” зі сплати єдиного внеску з урахуванням суми єдиного внеску сплаченого з червня по вересень 2015 року повіреною особою ПАТ “Рівнеазот” - ДП “Хімік” ПАТ “Азот”.
Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 19.09.2017 у справі №817/845/17, яка набрала законної сили 23.10.2018, визнано протиправною і скасовано вимогу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби №Ю-258-11 від 05.05.2017 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в сумі 29214245,76 грн.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16.03.2018 у справі №817/1135/17, яке набрала законної сили 08.05.2019, визнано протиправною і скасовано вимогу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби №Ю-258-11 від 17.07.2017 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в сумі 10547515,40 грн.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 22.05.2019 у справі №817/1496/17, яке набрала законної сили 23.08.2019, визнано протиправною і скасовано вимогу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби №Ю-258-11 від 14.09.2017 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в сумі 8898695,69 грн. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06.05.2019 у справі №817/1671/17, яке набрало законної сили 20.11.2019, визнано протиправною і скасовано вимогу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби №Ю-258-11 від 12.10.2017 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в сумі 8376333,62 грн. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 у справі №817/1895/17, яке набрала законної сили 27.11.2019, визнано протиправною і скасовано вимогу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби №Ю-258-11 від 14.11.2017 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в сумі 8043269,06 грн. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 11.04.2019 у справі №817/2265/17, яка набрала законної сили 16.07.2019, адміністративний позов Приватного акціонерного товариства “Рівнеазот” до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби задоволено повністю: визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-258-11 від 14.12.2017 на суму єдиного внеску 7681149,51 грн. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 11.04.2019 у справі №817/1607/18 визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.03.2018 №Ю-258-11 на суму 12248796,16 грн. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 22.05.2019 у справі №1740/2312/18, яка набрала законної сили 30.10.2019, адміністративний позов Приватного акціонерного товариства “Рівнеазот” до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби задоволено повністю: визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.07.2018 №Ю-258-11 на суму 9043112,36 грн. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 у справі №460/98/19, яке набрало законної сили 25.06.2019, адміністративний позов Приватного акціонерного товариства “Рівнеазот” до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби задоволено повністю: визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2018 №Ю-258-11 на суму 6548996,09 грн. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29.07.2019 у справі №460/626/19, яке набрало законної сили 29.10.2019, адміністративний позов Приватного акціонерного товариства “Рівнеазот” до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби задоволено повністю: визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 16.01.2019 №Ю-258-11 на суму 16694823,73 грн. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24.05.2019 у справі №460/741/19, яке набрало законної сили 15.08.2019, адміністративний позов Приватного акціонерного товариства “Рівнеазот” до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби задоволено повністю: визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.02.2019 №Ю-258-11 на суму 22275735,79 грн. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 07.08.2019 у справі №460/1054/19, яке набрало законної сили 05.11.2019, адміністративний позов Приватного акціонерного товариства “Рівнеазот” до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби задоволено повністю: визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.03.2019 №Ю-258-11 на суму 28 101 328,32грн.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 14.08.2019 у справі №460/1275/19, адміністративний позов Приватного акціонерного товариства “Рівнеазот” до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби задоволено повністю: визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 02.04.2019 №Ю-258-11 на суму 34 284 716,10грн.
При цьому, судами у вказаних адміністративних справах встановлено, що всупереч положень п.4.1. Порядку розгляду органами доходів і зборів скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України № 452 від 09.09.2013, поточні платежі ПАТ “Рівнеазот” зі сплати єдиного внеску здійснені у жовтні - грудні 2015 року та січні-квітні 2016 року Міжрегіональне ГУ ДФС Центральний офіс з ОВП відносило в рахунок погашення недоїмки визначеної у вимозі №Ю-258-11 від 07.12.2015. При цьому, на підставі самостійно поданих товариством звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до фіскальних органів, відповідачем фіксувалось виникнення нової недоїмки за інший період. Тобто, попри спірність суми недоїмки визначеної у вимозі №Ю-258-11 від 07.12.2015 і незважаючи на те, що вказана вимога була оскаржена у передбачені законом строки і в адміністративному і у судовому порядку, в порушення положень Порядку, орган ДФС безпідставно змінював призначення здійснених ПАТ “Рівнеазот” платежів, що направлялись на сплату задекларованих поточних зобов`язань зі сплати єдиного внеску (відображених у поданих Звітах) та протиправно направляв вказані кошти в рахунок погашення суми недоїмки, яка, як встановлено судом, взагалі відсутня, оскільки зобов`язання зі сплати єдино внеску за червень-вересень 2015 року своєчасно та в повному обсязі виконані ПАТ “Рівнеазот”. Внаслідок того, що поточні платежі ПАТ “Рівнеазот” зараховувались в рахунок погашення недоїмки визначеної у вищевказаних вимогах, виникала нова заборгованість по поточних зобов`язаннях.
Не зважаючи на відповідні судові рішення, по особовому рахунку позивача на момент виникнення спірних правовідносин та на дату звернення до суду з даним позовом продовжувала обліковуватися недоїмка зі сплати єдиного внеску, що, зокрема, підтверджується даними інтегрованої картки платника податків ПрАТ “Рівнеазот”.
18.10.2018 постановою головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції у Рівненській області Гаврилюк О.Я. у ЗВП №55154344 про арешт коштів боржника, накладено арешт на кошти, які знаходяться на рахунках ПрАТ “Рівнеазот”, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника.
Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровцем А.Т. від 30.10.2018 у ВП №57556013 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх рахунках ПрАТ “Рівнеазот”, а також на кошти на рахунках, що будуть відкритті після винесення постанови про арешт коштів боржника.
18.02.2019 між ПрАТ “Рівнеазот” (далі – Довіритель) та ТОВ “Хім-Трейд” (далі – Повірений) укладено договір доручення №134, згідно з п.1.1.- 1.2. якого, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Повірений зобов`язується від імені та за рахунок Довірителя виконувати грошові зобов`язання (перелік юридичних дій), порядок виконання та інші вказівки передбачаються Сторонами і додатках до Договору. Виконані грошові зобов`язання, вчиненні Повіреним на виконання цього Договору та/або прийняття Повіреним виконання грошових зобов`язань від інших осіб на виконання цього Договору, створюють, змінюють, припиняють цивільні права та обов`язки Довірителя.
На виконання вказаного договору позивачем видано Довіреність №3723-ю від 20.02.2019, якою уповноважено ТОВ “Хім-Трейд” вчиняти від імені ПрАТ “Рівнеазот” дії згідно Договору доручення №134 від 18.02.2019, зокрема: сплачувати (перераховувати) єдиний соціальний внесок.
Тобто, внаслідок арешту рахунків позивача, сплата єдиного внеску за серпень 2019 року здійснювалась від імені та за рахунок ПрАТ “Рівнеазот” його Повіреним відповідно до Договору доручення від 18.02.2019 №134 та довіреності від 20.02.2019 №3723-ю - ТОВ “Хім-Трейд”, що підтверджується звітом ПрАТ “Рівнеазот” по єдиному внеску за серпень 2019 року та платіжними дорученнями, які містяться в матеріалах справи.
У графі “призначення платежу” у відповідних платіжних дорученнях вказано, що оплата здійснювалась від імені ПрАТ “Рівнеазот”.
Судом також встановлено, що листом від 13.02.2018 №6807/10/28-10-41-03-10 Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби звертався до позивача з вимогою про надання завірених копій документів по договорам доручення щодо сплати сум єдиного соціального внеску за період 2016-2017 роки та повідомив про необхідність надання аналогічних завірених копій документів в подальшому.
Так, ПрАТ “Рівнеазот” листом від 01.10.2019 №2682 повідомив Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби, що ПрАТ “Рівнеазот” в серпні 2019 року єдиний соціальний внесок сплачував через підприємство ТОВ “Хім-Трейд” згідно договору доручення №134 від 18.02.2019 та довіреністю №3723-ю від 20.02.2019 на суму 8385774,08 грн.
Листом від 29.10.2019р. №2936 позивач повідомив Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби, що ПрАТ “РІВНЕАЗОТ” в вересні 2019р. єдиний соціальний внесок сплачував через підприємство ТОВ “Хім-Трейд” згідно договору доручення №134 від 18.02.2019р. та довіреністю №3723-ю від 20.02.2019р. на суму 8 696 418,35грн.
Доказів зарахування таких платежів в рахунок сплати єдиного внеску позивача матеріали справи не містять.
07 жовтня 2019 року Офісом великих платників податків Державної податкової служби виставлено ПрАТ “Рівнеазот” вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-258-11, згідно з якою станом на 30.09.2019 у товариства існує заборгованість зі сплати єдиного внеску на суму 85 613 012,47грн. 
За результатами адміністративного оскарження Державна податкова служба України прийняла рішення від 21.11.2019р. №10279/6/99-00-08-06-01 про результати розгляду скарги, у якому зазначено, що за обліковими даними інформаційної системи органу доходів і зборів загальна сума заборгованості скаржника станом на 30.09.2019 становить 85 613 012,47 грн, на підставі чого сформовано оскаржувану вимогу. За таких обставин, вирішено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.10.2019 №Ю-258-11 залишити без змін, а скаргу ПрАТ “Рівнеазот”, - без задоволення.
Підставою винесення вказаної вимоги став висновок контролюючого органу про порушення позивачем      статті 25 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, обумовлений знову ж таки тим, що сплата єдиного внеску здійснювалась не ПрАТ “Рівнеазот”, а третьою особою ТОВ “Хім-Трейд”.
ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване судове рішення про задоволення позову виходив з того, що на ПрАТ “Рівнеазот”, як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування було покладено обов`язок щодо його сплати в установлені строки та розмірах. З метою виконання покладеного обов`язку  позивач  здійснив його сплату через повіреного за  договором-доручення №05.15 від 29.05.2015року, №134 від 18.02.2019рокута довіреністю №3723-ю від 20.02.2019, який у свою чергу у даних правовідносинах зі сплати єдиного внеску діяв не як окремий платник податку, а як повірений, який діяв від імені довірителя – платника  ПрАТ “Рівнеазот”.
Згідно зі статтею 239 Цивільного кодексу України правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки не повіреного, а саме довірителя, а тому повірений жодних цивільних прав та обов`язків за правочинами, які він вчинив на виконання договору доручення, не набуває.
ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ. 
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених  статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Відповідно до ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені         Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає наступне.
Згідно із статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року №2464-VI  (далі - Закон №2464) визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку,
Відповідно до частини першої  статті 2 Закону №2464 дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Виключно цим Законом визначаються зокрема: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску (частина друга статті 2).
Статтею 3 Закону №2464 визначено принципи збору та ведення обліку єдиного внеску, зокрема. наступні: законодавчого визначення умов і порядку його сплати; обов`язковості сплати; захисту прав та законних інтересів застрахованих осіб; державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску; відповідальності платників єдиного внеску та органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, за порушення норм цього  Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов`язків.
Пунктом першим частини першої  статті 4 Закону №2464 до платників єдиного внеску віднесено роботодавців, зокрема підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
До визначених частиною другою статті 6  Закону №2464  обов`язків платника єдиного внеску зокрема віднесено: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (пункт 1); подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 4).
Частиною четвертою статті 8 Закону №2464 визначено, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування -  Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені статтею 9  Закону №2464-VІ, якою передбачено, що:
сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті зокрема шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування (частина п`ята статті 9);
для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску; обслуговування коштів єдиного внеску здійснюється згідно з положенням про рух коштів, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина шоста статті 9);
єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку (частина сьома статті 9);
днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів (пункт 1 частини десятої статті 9);
єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених  законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу) (частина дванадцята статті 9).
Частиною дев`ятою статті 25  Закону №2464  встановлено, що передача платниками єдиного внеску своїх обов`язків з його сплати третім особам заборонена, крім випадків, передбачених законодавством.
Закон №2464, який є спеціальним, покладає на позивача, як платника єдиного соціального внеску, безумовний, пріоритетний (частина дванадцята статті 9) обов`язок зі сплати єдиного соціального внеску шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів (частина п`ята статті 9) з його банківського рахунку (частина сьома статті 9).
Водночас, в ході судового процесу у справі встановлені обставини, які унеможливлюють виконання Товариством зазначеного обов`язку (арешт коштів Товариства), у спосіб, визначений Законом №2464, тобто шляхом перерахування відповідних коштів з рахунку платника на рахунок органу доходів і зборів.
Суд враховує, що спірні правовідносини, які стосуються збору (справляння) єдиного соціального внеску, за своєю суттю є публічно-правовими. При цьому Законом №2464 не врегульовано випадки наявності обставини, що виключають (унеможливлюють) виконання обов`язку зі сплати єдиного внеску.
Тобто у спеціальному законі, виключно яким визначається порядок сплати єдиного внеску (частина друга статті 2), наявні прогалини щодо порядку виконання встановленого  Законом №2464  обов`язку платника єдиного внеску щодо його сплати в умовах, зокрема, неможливості застосування регламентованого цим  Законом  способу виконання відповідного обов`язку.
Наявність таких прогалин обумовлює безпосереднє застосування регламентованих цим  Законом  принципів: обов`язковості сплати та захисту прав і законних інтересів застрахований осіб (стаття 3), а також положень інших нормативно-правових актів в частині, що не суперечить цьому Закону (частина перша статті 1).
За встановлених обставин у справі, колегія суддів виходить також з того, що Товариство мало на меті виконання покладеного на нього безумовного та пріоритетного (частина дванадцята статті 9) конституційного обов`язку зі сплати єдиного соціального внеску, а тому здійснювало пошук шляхів виконання цього обов`язку з тим, щоб забезпечити відповідний страховий стаж своїх працівників.
Цивільний кодекс України  є нормативно-правовим актом матеріального права в значенні статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до частин першої, третьої статті 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237). Представництво виникає на підставі зокрема договору (частина третя статті 237).
Частиною першою статті 1000 Цивільного кодексу України  встановлено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.
Відповідно до статті 1003 Цивільного кодексу України  у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.
Виходячи із аналізу саме положень цивільного законодавства, Суд приходить до висновку, що в результаті реалізації між Товариством та Повіреним їхніх взаємовідносин за договорами доручення, не відбулось передачі третім особам обов`язку платника (Товариства) по сплаті єдиного внеску, що заборонено частиною дев`ятою статті 25  Закону №2464.
У Суду немає підстав вважати такий висновок не відповідає закону, зокрема частині дев`ятій статті 25  Закону №2464, позаяк власником коштів, від імені якого здійснено відповідні платежі в рахунок сплати сум єдиного соціального внеску є саме позивач, а не будь-яка третя особа.    
Сама лише обставина, що відповідні перерахування власних коштів платника єдиного внеску відбулись не з його власного рахунку, в умовах неможливості використання власних рахунків платника (що не є спірним між сторонами), не свідчить про порушення платником вимог частини дев`ятої статті 25  Закону №2464.
У випадку наявності прогалин у спеціальному нормативно-правовому акті -  Законі №2464 – щодо порядку (способу) виконання обов`язку платника по сплаті єдиного соціального внеску, за умов об`єктивної неможливості скористатися передбаченим Законом способом виконання такого обов`язку, правомірними є дії платника єдиного внеску, спрямовані на забезпечення виконання цього обов`язку у будь-який інший спосіб, що не суперечить чинному законодавству.
В ході судового розгляду справи не було встановлено фактів того, що внаслідок обраного Товариством способу реалізації обов`язку по сплаті єдиного соціального внеску допущено порушення закону.
Як підсумок приведених положень законодавства ПрАТ “Рівнеазот”, як платник єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування  зобов`язаний був сплатити єдиний внесок до бюджету в установлені строки та розмірах. При цьому, накладення арешту на рахунки позивача, як платника зазначеного внеску не звільняло вказану особу від виконання конституційного  обов`язку щодо необхідності сплати зазначеного внеску.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 25 січня 2019 року по справі №817/85/16, від 06.02.2020 у справі №812/1281/17, від 06.02.2020 у справі №817/110/16.
Зазначене дає підстави для висновку, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права щодо спірних правовідносин.
Оскільки, сума єдиного внеску за період з червня по вересень 2015 року була сплачена повіреним ДП “Хімік” ПАТ “Азот” у повному обсязі, то обов`язок позивача зі сплати єдиного внеску за вказаний період виконано повністю та своєчасно. Правомірність прийнятих на цих підставах рішень, неодноразово були предметом судових розглядів, за результатами яких, відповідні рішення контролюючого органу визнавалась протиправними та скасовувались судовими рішеннями, які набрали законної сили.
Варто наголосити, що відповідно до п. 4.1. Порядку розгляду органами доходів і зборів скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України №452 від 09.09.2013, скарга на вимоги та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу подана з дотриманням порядку і строків, визначених пунктом 2.3 розділу II та пунктом 3.1 розділу IІІ цього Порядку, зупиняє строки їх сплати до винесення рішення органом доходів і зборів вищого рівня або дня набрання судовим рішенням законної сили. Аналогічні положення збереженні також і у Порядку розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженому        наказом Міністерства фінансів України №1124 від 09.12.2015, що набрав чинності з 23.02.2016.
Враховуючи те, що перша вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ю-258-11 від 07.12.2015, як і усі наступні вимоги під тим самим порядковим номером були оскаржені у судовому порядку, відповідач безпідставно змінював призначення здійснених ПрАТ “Рівнеазот” платежів, що направлялись на сплату задекларованих поточних зобов`язань зі сплати єдиного внеску (відображених у поданих Звітах про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до фіскальних органів) та протиправно направляв вказані кошти в рахунок погашення суми недоїмки, яка, як встановлено судовими рішеннями по справах, зокрема, №817/85/16, №817/110/16, №817/299/16, № 817/902/16, №817/2117/16, №817/845/17, №817/1135/17, №817/2265/17, №460/98/19, №460/741/19,  №817/1608/18, №817/1496/17, №1740/2312/18, №460/626/19, №460/2835/18, №460/1054/19 відсутня.
Судом встановлено, що сума єдиного внеску за серпень 2019 року була сплачена повіреним ТОВ “Хім-Трейд” у повному обсязі, а отже обов`язок позивача зі сплати єдиного внеску за вказаний період виконано повністю та своєчасно.
Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що на момент формування оскаржуваної вимоги від 07.10.2019 №Ю-258-11, до останньої було включено заборгованість зі сплати єдиного внеску, на підставі яких формувалися попередні вимоги за тим самим номером і які вже були скасовані судовими рішеннями, які набрали законної сили, та вважалися відкликаними. Натомість вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.10.2017р., 14.11.2017р., 15.01.2018р., 14.02.2018р., 15.03.2018р., 15.05.2018р., 13.06.2018р., 13.08.2018р., 13.09.2018р., 11.10.2018р., 06.03.2019р., 02.04.2019р., 08.05.2019р., 04.06.2019р., 03.07.2019р., 13.08.2019р., 10.09.2019р. є предметом судового оскарження в адміністративних справах відповідно №817/1671/17, №817/1895/17, №817/386/18, №817/1046/18, №817/1607/18, №1740/2036/18, №1740/2147/18, №460/2546/18, №460/2835/18, №460/3115/18, №460/1054/19, №460/1275/19, №460/1640/19, №460/1792/19, №460/2099/19, №460/2590/19.
При цьому, суд зазначає, що відповідно до п.6 розділу VІ   Інструкції №449       вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо: сума боргу (недоїмки), зазначена у вимозі, погашається платником, органами державної виконавчої служби або органами Казначейства - у день, протягом якого відбулося таке погашення суми боргу (недоїмки) в повному обсязі; орган доходів і зборів скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу (недоїмки) внаслідок її узгодження або оскарження - з дня прийняття органом доходів і зборів рішення про скасування або зміну раніше зазначеної суми боргу (недоїмки); вимога органу доходів і зборів про сплату боргу (недоїмки) скасовується судом - у день набрання судовим рішенням законної сили; борг (недоїмка) списується у випадках, передбачених статтею 25 Закону, в порядку, визначеному пунктами 9-11 цього розділу, - у день прийняття органом доходів і зборів рішення про списання боргу (недоїмки) відповідно до частини сьомої статті 25 Закону; є рішення суду на стягнення відповідних сум боргу (недоїмки), що зазначені у вимозі, - у день надходження виконавчих документів до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства.
Рішеннями Рівненського окружного адміністративного суду, що набрали законної сили, зокрема, по справах №817/85/16; №817/110/16; №817/299/16; №817/902/16, №817/2117/16, №817/845/17, №817/1135/17, №817/2265/17, №460/98/19, №460/741/19,  №817/1608/18, №817/1496/17, №1740/2312/18, №460/626/19, №460/2835/18, №460/1054/19 підтверджується скасування частини з попередніх вимог про сплату (недоїмки) з єдиного внеску як протиправних та відсутність суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, що була включена до оскаржуваної у даній справі вимоги від 07.10.2019 №Ю-258-11.
Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
За таких обставин суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для зарахування поточних платежів позивача в рахунок оплати суми недоїмки,       визначеної за період з червня по вересень 2015 року, та відповідно, для зарахування подальших поточних платежів в рахунок погашення недоїмки визначеної у наступних вимогах, а тому оскаржувана вимога № Ю-258-11 від 07.10.2019 є такою, що сформована протиправно, а саме за рахунок неправомірних дій відповідача по невірному відображенню в інтегрованій картці платника  позивача, нарахованих та сплачених ним платежів зі сплати єдиного внеску.
Поряд із зазначеним  колегія суддів вважає вірним висновок суду стосовно відхилення  доводів відповідача щодо відсутності предмету спору,  через зарахування  17-18 грудня 2019 року  коштів з рахунку “Нез`ясовані платежі” на рахунок позивача по сплаті єдиного внеску, що підтверджується інтегрованою карткою платника податків; відповідач вказує, що на момент розгляду справи за позивачем вже не обліковується будь-яка недоїмка зі сплати єдиного внеску, а тому предмет спору відсутній через відкликання оскаржуваної вимоги.
Відповідно до пункту 6 розділу VI. “Порядок стягнення заборгованості з платників” Інструкції №449, Вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо:
сума боргу (недоїмки), зазначена у вимозі, погашається платником, органами державної виконавчої служби або органами Казначейства – у день, протягом якого відбулося таке погашення суми боргу (недоїмки) в повному обсязі;
орган доходів і зборів скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу (недоїмки) внаслідок її узгодження або оскарження - з дня прийняття органом доходів і зборів рішення про скасування або зміну раніше зазначеної суми боргу (недоїмки);
вимога органу доходів і зборів про сплату боргу (недоїмки) скасовується судом - у день набрання судовим рішенням законної сили;
борг (недоїмка) списується у випадках, передбачених статтею 25 Закону, в порядку, визначеному пунктами 9-11 цього розділу,- у день прийняття органом доходів і зборів рішення про списання боргу (недоїмки) відповідно до частини сьомої статті 25 Закону;
є рішення суду на стягнення відповідних сум боргу (недоїмки), що зазначені у вимозі,- у день надходження виконавчих документів до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства.
Відповідач вказує, що оскаржувана вимога №Ю-258-11 є відкликаною, оскільки платником податків 17-18 грудня 2019 року уся сума обліковуваної недоїмки сплачена, шляхом зарахування коштів на рахунок єдиного внеску.
З даного приводу суд зазначає, що оскаржувана вимога №Ю-258-11 не може вважатися відкликаною, оскільки 17-18 грудня 2019 року платника податків не здійснював жодного зарахування коштів на рахунок єдиного внеску. Таке зарахування здійснене фіскальним органом самостійно.
Інструкція №449 чітко визначає підстави, за яких вимога про сплату боргу вважається відкликаною.
Зважаючи на норму Інструкції №449, відповідно до якої Вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо орган доходів і зборів скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу (недоїмки) внаслідок її узгодження або оскарження - з дня прийняття органом доходів і зборів рішення про скасування або зміну раніше зазначеної суми боргу (недоїмки), у даному випадку фіскальний орган був зобов`язаний скасувати оскаржувану вимогу шляхом прийняття відповідного рішення.
Судом встановлено, що такого рішення фіскальний орган не приймав, а відтак, оскаржувана вимога №Ю-258-11 підлягає правовій оцінці по суті.
Анологічне правозастосування викладене у постанові Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №806/1802/16 (провадження №К/9901/17852/18).
Стосовно ж доводів апеляційної скарги на предмет поширенняобов`язковості «преюдиційних обставин»  лише на обставини встановлені безпосередньо: 1) вироком у кримінальній справі; 2) або постановою про адміністративний проступок, то колегія суддів зазначає таке. 
Відповідно до частини 4 та частини 5 ст. 78 КАС України не підлягають доказуванню обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
З огляду на приведені положення законодавства, обставини які встановленні численними рішеннями  суду у адміністративних справах, які набрали законної сили не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.
Враховуючи викладене, оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому підстав для скасування цього судового рішення колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби залишити без задоволення.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року у справі № 460/3834/19 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос  	
Повне судове рішення складено 09.07.2020.