ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 вересня 2020 року	Львів	Справа № 803/560/16 пров. № А/857/7741/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                        Шевчук С.М.
суддів                                                             Кухтея Р.В., Носа С.П.,
за участю секретаря судового засідання    Чопко Ю.Т.,
представника позивача                                Степанюка С.Є.,
представника відповідача                            Виш А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 1 червня 2020 року (рішення ухвалене у м. Луцьку, судом під головуванням судді Ковальчука В.Д., дата складання повного тексту рішення – 01.06.2020) у справі № 803/560/16 за адміністративним позовом Державного підприємства «Поліське лісове господарство» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, суд,-
В С Т А Н О В И В:
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
19.04.2016 позивач – Державне підприємство «Поліське лісове господарство» (далі – ДП «Поліське лісове господарство») звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області, правонаступником якого є Головне управління ДПС у Волинській області (далі – відповідач, ГУ ДПС у Волинській області), в якому просило скасувати податкові повідомлення-рішення:
№0000292203 від 22.01.2016, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх організацій) на суму 335  432,50 грн., з яких: за основним платежем – 268346,00  грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) – 67086,50  грн.;
№0000302203 від 22.01.2016, яким збільшено  суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності, на суму 402  518,75 грн., з яких: за основним платежем – 322015,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) – 80503,75  грн.;
№0000312203 від 22.01.2016, яким підприємству нараховано пеню в сумі 658691,16 грн. за порушення граничних термінів розрахунків в іноземній валюті; 
№0000322203 від 25.01.2016, яким до позивача застосовано штраф за порушення порядку декларування валютних цінностей на суму 1020 грн.
Постановою Волинського окружного адміністративного суду  від 20 травня 2016 року (залишеною без змін судом апеляційної інстанції) адміністративний позов задоволено повністю.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року, адміністративне провадження №К/9901/32837/18 скасовано постанову Волинського окружного адміністративного суду від 20.05.2016 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2017, а справу направлено на новий розгляд до Волинського окружного адміністративного суду.
При цьому, суд касаційної інстанції зазначив, що: «підставою для висновків податкового органу про неправомірність віднесення позивачем до складу витрат сум за операціями по вказаному Контракту стала інформація про ліквідацію фірми «ZORTEX BUSINESS LLP» з 15.07.2014.
Вказані доводи залишено поза увагою судів попередніх інстанцій. З дослідженого податковим органом та судами листа Міністерства закордонних справ України від 24.02.2015 № 630/17-200-490 встановлено, що компанію «ZORTEX BUSINESS LLP» ліквідовано 15.07.2014.
З цього приводу суди зазначили, що компанія не ліквідована, а лише згідно протоколу зборів партнерів компанії «ZORTEX BUSINESS LLP» від 14.07.2014 змінено реєстраційну адресу компанії в межах    однієї країни Об`єднаного королівства Великобританія: з Англії та Шотландію.
В даному випадку, в листі Міністерства закордонних справ України зазначено не лише про ліквідацію контрагента з 15.07.2014, а й про внесення 30.09.2014 до реєстру    нової компанії з ідентичною назвою «ZORTEX BUSINESS LLP».
Тобто, період з 15.07.2014 по 30.09.2014 щодо правомочності названої компанії підлягав ретельній перевірці на підставі належних та допустимих доказів.
Суди зазначили про наявність протоколу від 14.07.2014, який не є належним доказом, оскільки в матеріалах справи міститься не засвідчена суддею копія документу, здійснена з нотаріально посвідченої копії документа, що є порушенням вимог частини четвертої ст. 79 КАС України, відповідно до якої судом в судовому засіданні досліджуються оригінали письмових доказів, а в справі залишається засвідчена  суддею  копія письмового доказу.
Також відсутні будь-які мотиви, яким чином вказаний документ спростовує інформацію Міністерства закордонних справ України про ліквідацію Товариства з 15.07.2014. За назвою – це Акт Товариства з обмеженою відповідальністю 2000 ТОВ Зортекс Бізнес.
Вказані обставини мають важливе значення з урахуванням доводів податкового органу щодо наявності кримінального провадження в якому розслідуються факти виготовлення та надходження документів від імені «ZORTEX BUSINESS LLP» з електронної адреси, розташованої на території України.»
Постановою Волинського окружного адміністративного суду  від 1 червня 2020 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області №0000292203, №0000302203, №0000312203 від 22 січня 2016 року та №0000322203 від 25 січня 2016 року. Стягнено за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь Державного підприємства «Поліське лісове господарство» судовий збір у сумі 20965,00 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його постановленим з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, порушенням норм матеріального права, ГУ ДПС у Волинській області оскаржило його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду  від 1 червня 2020 року та винести постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
На обґрунтування апеляційних вимог відповідач посилається на те, що в ході перевірки ДП «Поліське лісове господарство» було встановлено взаємовідносини позивача із фірмою-нерезидентом «ZORTEX BUSINESS LLP» (Великобританія), з якою було укладено контракти з оплатою в іноземній валюті, предметом яких була поставка деревоматеріалів. Відповідно до офіційного сайту Великобританії – Companies House, розміщеного за інтернетадресою http://wck2.companieshouse.gov.uk, фірма 2ZORTEX BUSINESS LLP» ліквідована з 15.07.2014. Вказана обставина також підтверджена листом Міністерства закордонних справ України, в якому зазначено про ліквідацію фірми «ZORTEX BUSINESS LLP» з 15.07.2014 року, оскільки остання була недіючою. 
Таким чином, контролюючий орган дійшов вірного висновку, що підтвердити реалізацію товару компанії «ZORTEX BUSINESS LLP» (Великобританія) та отримання коштів но контракту №ПЛГ-2013/1 від 03.07.2013 від вищезазначеної компанії після 15.07.2014 неможливо. Враховуючи вищевикладене, контролюючим органом в акті перевірки зроблено висновок про те, що ДП «Поліське ЛГ» після 15.07.2014 не могло реалізувати нерезиденту лісопродукцію чи повернути кошти, таким чином наявна дебіторська заборгованість являється безнадійною заборгованістю.
Перевіркою встановлено, шо після ліквідації фірми «ZORTEX BUSINESS LLP» за період з 15.07.2014 по 01.04.2015 на рахунок ДП «Поліське ЛГ» надійшли валютні кошти на загальну суму 140689,16 дол. CILIA. Однак, компанія «ZORTEX BUSINESS LLP» ОС 370510, ліквідована з 15.07.2014. відповідно кошти в сумі 140689,16 дол. США не можуть бути зараховані, як оплата за поставлений товар відповідно до контракту від 03.07.2013 №ПЛЕ-2013/1. 
Крім того, ДП «Поліське ДЕ» після 15.07.2014 не могло реалізувати вказаному нерезиденту лісопродукцію на суму 148817,54 дол. США. Відповідно дебіторська заборгованість на суму 148817,54 дол. США являється безнадійною заборгованістю.
В ході проведення перевірки встановлено, що 17.02.2015 надійшли кошти від фірми «Interline Management L.P.» (Латвія) в сумі 1450,76 дол. США на виконання доповнення підписано та скріплено печатками ДІІ «Поліське ЛГ» (Продавець - (код 37580075). в особі директора ОСОБА_1 та компанією «ZORTEX BUSINESS LLP» (Покупець код ОС3705Ю), в особі директора Ms. Jennifer Caterine Rene, яка ліквідована 15.07.2014.
За таких обставин, податковий орган стверджує про те, що по усіх поставках деревини, які були здійснені після 15.07.2014 року, покупцем виступала не фірма «ZORTEX BUSINESS LLP», а якась інша фірма-нерезидент. 
Таким чином, апелянт вважає, що перевіркою правомірно зроблено висновок про те, що позивачем занижено доходи за 2014 рік на суму безповоротної фінансової допомоги в загальній сумі 1788972,00 грн., в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, всього в сумі 322015,00 грн., порушено вимоги ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та ст. 9 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у період з 17.12.2015 по 28.12.2015 ГУ ДФС проведено документальну позапланову виїзну перевірки ДП «Поліське лісове господарство» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з компанією «ZORTEX BUSINESS LLP» за період з 01.01.2014 по 01.04.2016.
За результатами проведеної перевірки складено акт №1/03-06-22/37580075 від 05.01.2016, згідно висновків якої перевіркою встановлено наступні порушення ДП «Поліське лісове господарство»:
1) п.5, 7, 8 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затверджених наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290; п.п.14.1.11, п.п.14.1.257 п.14.1 ст.14, п.135.1, п.135.2, пп.135.5.4, пп.135.5.5, пп.135.5.15, п. 135.5, ст.135, п.137.10 ст.137 Податкового кодексу України (далі – ПК України), в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 322015,00 грн., в тому числі: за 2014 рік на 322015,00 грн.;
2) вимог Наказу Міністерства фінансів України від 07.02.2013 №73 «Про затвердження Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.02.2013 за №336/22868, вимог Розділу III «Зміст статей звіту про фінансові результати» Наказу Міністерства фінансів України 28.03.2013 №433 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо заповнення форм фінансової звітності «Зміст статтей звіту про фінансові результати» із змінами та доповненнями та Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 17 «Податок на прибуток», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2000 №353 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 20.01.2001 за №47/5238, в порушення п.1, її. 2, п. 3 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 №138, Закон України 21.09.2006 №185-V «Про управління об`єктами державної власності» із змінами та доповненнями, п.153.3 ст.153 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено відрахування частини чистого прибутку за 2014 у сумі 268346,00 грн.
3) ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», по взаємовідносинах із фірмою «ZORTEX BUSINESS LLP» (Великобританія) по контракту №ПЛГ-2013/1 від 03.07.2013 року (із змінами та доповненнями);
4) ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», п.2 ст.16 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»;
Зі змісту вказаного акту перевірки вбачається, що податковий орган встановив здійснення позивачем зовнішньоекономічних операцій із фірмою-нерезидентом «ZORTEX BUSINESS LLP» (Великобританія). ГУ ДФС зазначає, що фірма «ZORTEX BUSINESS LLP” згідно з інформацією, викладеною на офіційному інтернет-сайті Великобританії, ліквідована з 15.07.2014. Вказані обставини також підтверджуються листом Міністерства закордонних справ України.
На переконання відповідача, кошти в сумі 148817,54 доларів США, що надійшли від вищевказаної фірми-нерезидента в рахунок оплати за поставлений товар з 15.07.2014, не можуть бути зараховані як оплата за поставлений товар. Вказані обставини, на думку податкового органу, свідчать про заниження підприємством доходів на загальну суму безповоротної фінансової допомоги в розмірі 1788972,00 грн., та про порушення граничних термінів розрахунків в іноземній валюті.
На підставі акту перевірки №1/03-06-22/37580075 від 05.01.2016 ГУ ДФС були прийняті оспорювані позивачем податкові повідомлення-рішення: 
№0000292203 від 22.01.2016, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх організацій) на суму 335  432,50 грн., з яких: за основним платежем – 268346,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) – 67086,50  грн.;
№0000302203 від 22.01.2016, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності, на суму 402  518,75 грн., з яких: за основним платежем – 322015,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) – 80503,75  грн.;
№0000312203 від 22.01.2016, яким підприємству нараховано пеню в сумі 658691,16 грн. за порушення граничних термінів розрахунків в іноземній валюті; 
№0000322203 від 25.01.2016, яким до позивача застосовано штраф за порушення порядку декларування валютних цінностей на суму 1020 грн.
Вказані податкові повідомлення-рішення були оскаржені позивачем в адміністративному порядку, проте рішенням Державної фіскальної служби України №7413/6/99-99-10-01-04-25 від 05.04.2016 року в задоволенні скарги було відмовлено.
ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що твердження відповідача про ліквідацію «ZORTEX BUSINESS LLP» не знайшли своє підтвердження в ході з`ясування обставин у справі по суті. Позивачем належними та допустимими доказами доведено реальність господарських операцій з поставки товару іноземному контрагенту фірмі «ZORTEX BUSINESS LLP» та проведення оплати за поставлений товар. Надана суду первинна документація підтверджує факт господарських відносин позивача із фірмою «ZORTEX BUSINESS LLP». Про правомірність взаємовідносин із компанією «ZORTEX BUSINESS LLP» свідчить й те, що після 15.07.2014 дану компанію обслуговували іноземні банки, а митні органи України після виконання усіх належних митних процедур здійснювали митне оформлення вантажів та випускали їх за межі території України. Митна служба України без жодних заперечень здійснювала митне оформлення вантажів для компанії «ZORTEX BUSINESS LLP» як до, так і після 15.07.2014, що підтверджено долученими до матеріалів справи копіями ВМД.
Разом з тим, податковим органом не надано доказів звернення до уповноважених органів країни реєстрації контрагента позивача фірми «ZORTEX BUSINESS LLP» про надання інформації щодо її правомочності в період з 15.07.2014 по 30.09.2014, а також щодо наявності чи відсутності правонаступництва внаслідок перереєстрації місця її знаходження. 
За таких обставин, суму в розмірі 140689,16 дол/США (еквівалентну 1788972,00 грн.) відповідачем безпідставно було кваліфіковано як безповоротну фінансову допомогу, а тому доводи контролюючого органу про заниження позивачем доходів за 2014 рік на вказану суму є необґрунтованими, як наслідок є необґрунтованими доводи щодо наявності підстав для збільшення  грошового зобов`язання за платежем частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх організацій),  нарахування пеню за порушення граничних термінів розрахунків в іноземній валюті та штрафу за порушення порядку декларування валютних цінностей на суму 1020 грн.
Відтак, податковим органом безпідставно прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення. 
ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень стали висновків податкового органу про заниження позивачем доходу за 2014 рік на загальну суму безповоротної фінансової допомоги в розмірі 1788972 грн. у зв`язку з тим, що  фірма «ZORTEX BUSINESS LLP» з 15 липня 2014 року ліквідована. При цьому підставою для таких висновків слугували інформація офіційного сайту Великобританії – Companies House, розміщеного за інтернет адресою http://wck2.companieshouse.gov.uk, та лист Міністерства закордонних справ України від 24 лютого 2015 року №630/17-200-490.
Досліджуючи спірні правовідносини, судом враховано, що відповідно до пункту 135.1 статті 135 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), доходи, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.
Згідно з підпунктом 135.4.1 пункту 135.4 статті 135 ПК України дохід від операційної діяльності визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобов`язань, та включає дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, у тому числі винагороди комісіонера (повіреного, агента тощо).
Пунктом 137.10 статті 137 ПК України передбачено, що суми безповоротної фінансової допомоги та безоплатно отримані товари (роботи, послуги) вважаються доходами на дату фактичного отримання платником податку товарів (робіт, послуг) або за датою надходження коштів на банківський рахунок чи в касу платника податку, якщо інше не передбачено цим розділом.
Водночас за змістом підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПК України, безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак: а) заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності; б) прострочена заборгованість фізичної або юридичної особи, що не погашена внаслідок недостатності майна зазначеної особи, за умови, що дії кредитора, спрямовані на примусове стягнення майна боржника, не призвели до повного погашення заборгованості; в) заборгованість суб`єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв`язку з їх ліквідацією; г) заборгованість, яка виявилася непогашеною внаслідок недостатності коштів, одержаних після звернення кредитором стягнення на заставлене майно відповідно до закону та договору, за умови, що інші дії кредитора щодо примусового стягнення іншого майна позичальника, визначені нормативно-правовими актами, не призвели до повного покриття заборгованості; ґ) заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв`язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством; д) прострочена заборгованість померлих фізичних осіб, а також осіб, які у судовому порядку визнані безвісно відсутніми, недієздатними або оголошені померлими, а також прострочена заборгованість фізичних осіб, засуджених до позбавлення волі.
Згідно з підпунктом 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 ПК України фінансова допомога - фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі.
Безповоротна фінансова допомога - це: сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних).
При цьому відповідно до підпункту 14.1.267 пункту 14.1 статті 14 ПК України безповоротна фінансова допомога - це сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних).
Відповідно до підпункту 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 ПК України витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об`єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.
Приписами пункту 135.2 статті 135 та пункту 138.2 статті 138 ПК України встановлено, що як доходи, так і витрати, визначаються на підставі первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Так, статтею 2 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що цей Закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом: 1) визначення застосовуваного права; 2) процесуальна правоздатність і дієздатність іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб; 3) підсудність судам України справ з іноземним елементом; 4) виконання судових доручень; 5) визнання та виконання в Україні рішень іноземних суді.
Згідно зі частинами 1, 2 статті 25 Закону України «Про міжнародне приватне право» особистим законом юридичної особи вважається право держави місцезнаходження юридичної особи. Для цілей цього Закону місцезнаходженням юридичної особи є держава, у якій юридична особа зареєстрована або іншим чином створена згідно з правом цієї держави.
Відповідно до статті 26 Закону України «Про міжнародне приватне право» цивільна правоздатність та дієздатність юридичної особи визначається особистим законом юридичної особи.
За змістом підпункту 14.1.122. пункту 14.1. статті 14 ПК України нерезиденти – це: а) іноземні компанії, організації, утворені відповідно до законодавства інших держав, їх зареєстровані (акредитовані або легалізовані) відповідно до законодавства України філії, представництва та інші відокремлені підрозділи з місцезнаходженням на території України; б) дипломатичні представництва, консульські установи та інші офіційні представництва інших держав і міжнародних організацій в Україні; в) фізичні особи, які не є резидентами України.
Згідно з пунктом 103.4 статті 103 ПК України підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.
Підпунктом (і) пункту 1 статті 3 Конвенції між Урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доход і на приріст вартості майна від 10.02.1993 (набрала чинності 11.08.1993) термін «компетентний орган» означає, у відношенні Сполученого Королівства, Управління внутрішніх доходів або його повноважного представника, і, у відношенні України, Міністерство фінансів України або його повноважного представника.
Відтак, «компетентним органом» який вправі видавати відповідні довідки, які впливають на об`єкт оподаткування у відношенні до Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії згідно з положеннями названої Конвенції є Управління внутрішніх доходів або його повноважного представника.
Відповідно до частини 1 статті 4 Конвенції між Урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доход і на приріст вартості майна, для цілей цієї Конвенції термін “резидент однієї Договірної Держави” означає особу, яка за законодавством цієї Держави підлягає оподаткуванню в ній на підставі місця проживання, постійного місця перебування, місця знаходження керівного органу, місця реєстрації або будь-якого аналогічного критерію; цей термін, разом з тим, не включає будь-яку особу, яка підлягає оподаткуванню в цій Державі, тільки якщо ця особа одержує доходи або приріст вартості майна з джерел у цій Державі.
Згідно з пунктом 103.5 статті 103 ПК України довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.
З огляду на приведені положення названої Конвенції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції проте, що в даних правовідносинах допустимим доказом є лише відповідна довідка, видана ««компетентним органом» який вправі видавати відповідні довідки, які впливають на об`єкт оподаткування від імені Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії  по відношенню до України є Управління внутрішніх доходів або його повноважного представника. 
При цьому, така довідка повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.
Водночас, як слідує з акту перевірки та заперечень на позовну заяву (а.с. 154-172 т.2) в основу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень якими визначено грошові зобов`язання позивачу по взаємовідносинах з  компанією «ZORTEX BUSINESS LLP» (Англія) покладено лист Міністерства закордонних справ України від 24.02.2015 №630/17-200-490 про ліквідацію 15.07.2014року компанії «ZORTEX BUSINESS LLP», яка була розміщена Об`єднаному Королівстві Великобританія (Англія). До листа додано текстові файли витягів викладені на іноземній мові, без відповідної легалізації та засвідченого перекладу відповідно до законодавства України.
З огляду на приведені положення законодавства та обставини справи, посилання відповідача на лист Міністерства закордонних справ України від 24.02.2015 №630/17-200-490 як на безумовний доказ ліквідації компанії «ZORTEX BUSINESS LLP» з метою визначення об`єкта оподаткування та застосування податкових наслідків є необґрунтованими та таким, що не відповідає пункту 103.5 статті 103 ПК України та приписам Конвенції між Урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на дохід і на приріст вартості майна від 10.02.1993року. 
Водночас, з листа Міністерства закордонних справ України від 24.02.2015 №630/17-200-490 та інформації, викладеної на офіційному сайті Великобританії – Companies House (http://wck2.companieshouse.gov.uk) вбачається, що на момент здійснення спірних господарський операцій (з 30.09.2014року) з адресою розташування в Шотландії є наявна діюча компанія «ZORTEX BUSINESS LLP», яка за своєю назвою відповідає назві компанія з якою мав правовідносини позивач. 
Отож, незважаючи на вказані обставини, щодо наявності в реєстрі з 30.09.2014 року компанії (місцезнаходження якої Шотландія) під назвою «ZORTEX BUSINESS LLP» яка є аналогічною за назвою до компанії, з якою мав правовідносини позивач у період 2013року до 15.07.2014року  та яка була розміщена Об`єднаному Королівстві Великобританія (Англія), наданий відповідачем лист Міністерства закордонних справ України від 24.02.2015 №630/17-200-490 не розкриває інформації стосовно того, чи компанія «ZORTEX BUSINESS LLP»(місце розташування якої Шотландія) є однією і тією ж компанією «ZORTEX BUSINESS LLP» (Англія), яка змінила реєстраційну адреси з однієї країни – Об`єднане Королівство Великобританія (Англії) на Шотландію  чи це зовсім різні компанії за своїм правовим статусом та утворенням.
На виконання Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 27 лютого 2020 року ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 року встановлено для сторін строк до 28.04.2020 для подання до суду письмових пояснень щодо правової позиції у справі, з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.02.2020, та доказів на підтвердження правової позиції (зокрема, щодо правомочності компанії «ZORTEX BUSINESS LLP» в період з 15.07.2014 по 30.09.2014, результатів кримінального провадження, у якому розслідуються факти виготовлення та надходження документів від імені вказаної компанії з електронної адреси, розташованої на території України).
Додаткових доказів про правомочність компанії «ZORTEX BUSINESS LLP» в період з 15.07.2014 по 30.09.2014 сторонами суду не надано. Також не надано доказів завершення кримінального провадження, у якому розслідуються факти виготовлення та надходження документів від імені вказаної компанії з електронної адреси, розташованої на території України. 
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Натомість, відповідач на пропозицію суду щодо надання належних додаткових доказів, виданих уповноваженими органами та легалізованими в установленому порядку (стосовно того, що компанія «ZORTEX BUSINESS LLP» (Шотландія) та компанія «ZORTEX BUSINESS LLP» (Англія) є різними компаніями за свої правовим статусом та  способом утворенням, який виключає зміну місцезнаходження компанії з однієї країни на іншу) не надав, а відтак не довів правомірності  оскаржуваних податкових повідомлень –рішень. 
Стосовно ж наявного у матеріалах листа фірми “ZORTEX BUSINESS LLP” від 27 квітня 2015 року, у якому вказано, що згідно Протоколу зборів партнерів Компанії «ZORTEX BUSINESS LLP» від 14 липня 2014 року відбулась зміна реєстраційної адреси компанії в межах однієї країни – Об`єднане Королівство Великобританія з Англії: WORLD TRADE CENTRE TOWER 42 25 OLD BROAD STREET LONDON England EC2N 1HQ United Kingdom на Шотландія: Suite 20 12 South Bridge Edinburg Scotland EH1 1DD United Kingdom, то колегія суддів зазначає наступне. 
З акта перевірки та інших матеріалів справи слідує, що вказаний лист надійшов на електронні адреси ДФС України з електронної пошти, яка використовується резидентом України, за місцезнаходженням м.Київ (а.с. 45-46 т.1). Доказів стосовно наявності повноважень резидента України з електронної адреси якого надійшов обумовлений лист на представництво інтересів фірми «ZORTEX BUSINESS LLP» суду не надано.
За наведених обставин, обумовлений лист направлений з електронної адреси резидента України від 27 квітня 2015 року на адресу ДФС України щодо зміни місцезнаходження  фірми «ZORTEX BUSINESS LLP» не є належним доказом зміни реєстраційної адреси однієї і тієї ж  компанії в межах однієї країни – Об`єднане Королівство Великобританія з Англії: WORLD TRADE CENTRE TOWER 42 25 OLD BROAD STREET LONDON England EC2N 1HQ United Kingdom на Шотландія: Suite 20 12 South Bridge Edinburg Scotland EH1 1DD United Kingdom.
Відтак, навність такого листа не впливає на оцінку правовідносин позивача та відповідача стосовно правомірності оскаржуваних податкових повідомлень –рішень.
Надана суду первинна документація підтверджує факт господарських відносин позивача із фірмою «ZORTEX BUSINESS LLP». Про правомірність взаємовідносин із компанією «ZORTEX BUSINESS LLP» свідчить й те, що після 15.07.2014 дану компанію обслуговували іноземні банки, а митні органи України після виконання усіх належних митних процедур здійснювали митне оформлення вантажів та випускали їх за межі території України. Митна служба України без жодних заперечень здійснювала митне оформлення вантажів для компанії «ZORTEX BUSINESS LLP» як до, так і після 15.07.2014, що підтверджено долученими до матеріалів справи копіями ВМД.
Разом з тим, податковим органом не надано доказів звернення до уповноважених органів країни реєстрації контрагента позивача фірми «ZORTEX BUSINESS LLP» про надання інформації щодо її правомочності в період з 15.07.2014 по 30.09.2014, а також щодо наявності чи відсутності правонаступництва внаслідок перереєстрації місця її знаходження з однієї країни до іншої. 
За  наведених  обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність  належних та зібраних в установленому порядку  доказів, які слушували б  правовою підставою для збільшення позивачу об`єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 140689,16 дол/США (еквівалентну 1788972,00 грн.), як безповоротну фінансову допомогу.
Відповідно до пункту 1 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 року « 138, частина чистого прибутку (доходу), що відраховується державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями (крім державного підприємства обслуговування повітряного руху України «Украерорух» відповідно до Закону України «Про приєднання України до Багатосторонньої угоди про сплату маршрутних зборів”, а також державних підприємств «Міжнародний державний центр «Артек» і «Український дитячий центр «Молода гвардія») до державного бюджету за відповідний період, визначається виходячи з обсягу чистого прибутку (доходу), розрахованого згідно з положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, у розмірі:
30 відсотків - державними підприємствами, що є суб`єктами природних монополій, та державними підприємствами, плановий розрахунковий обсяг чистого прибутку яких перевищує 50 млн. гривень;
15 відсотків - іншими державними унітарними підприємствами.
Пунктами 2, 3 Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 року №138, передбачено, що частина чистого прибутку (доходу) сплачується державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до державного бюджету наростаючим підсумком щоквартальної фінансово-господарської діяльності за відповідний період у строк, встановлений для сплати податку на прибуток підприємств.
Частина чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету, визначається державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями відповідно до форми розрахунку, встановленої Державною податковою службою, та зазначається у декларації з податку на прибуток підприємства.
Враховуючи те, що на визначення частини чистого прибутку мали безпосередній вплив висновки контролюючого органу щодо суми безповоротної фінансової допомоги по фірмі «ZORTEX BUSINESS LLP» за 2014 рік, які не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, про що зазначено вище, не може вважатись обґрунтованим і збільшення суми грошового зобов`язання з частини чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств) та застосування штрафних (фінансових) санкцій за вказаним платежем.
Згідно з положенням ч.1 ст.1 Закону України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності.
Частиною 1 статті 4 цього Закону передбачено відповідальність за порушення резидентами строків, передбачених ст.1 Закону, у формі пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості.
Крім того, статтею 9 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» передбачено обов`язок резидентів задекларувати у Національному банку України валютні цінності та інше майно, яке перебуває за межами України. Водночас відповідальність за недекларування таких валютних цінностей передбачена статтею 16 цього Декрету.
Враховуючи надану вище оцінку доводам апеляційної скарги контролюючого органу щодо  підставності винесення податкових повідомлень-рішень, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що висновки контролюючого органу щодо недотримання позивачем термінів розрахунків з нерезидентом та порушення порядку декларування валютних цінностей не підтверджуються належними у справі доказами зібраними в установленому порядку.
Відповідно до абз. 2 ч.2 ст.77 КАС України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Позаяк, оскаржувані податкові повідомлення-рішення грунтуються лише на листі Міністерства закордонних справ України від 24.02.2015 №630/17-200-490, то суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.
За таких обставин колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення судом першої інстанції дотримано норми процесуального права та правильно застосовано норми матеріального права. Апеляційна скарга контролюючого органу не спростовує правильність висновків, якими мотивоване судове рішення, зводиться фактично до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального та процесуального права – неправильним, і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 1 червня 2020 року у справі № 803/560/16 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос  	
Повне судове рішення складено 24.09.2020.