УХВАЛА
14 липня 2020 року
м. Київ
справа № 236/4268/18
провадження № 51-3124 ск 20
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд) у складі:
головуючого                                ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянув касаційні скарги захисника ОСОБА_4 та прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції на вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 28 листопада 2019 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 31 березня 2020 року щодо ОСОБА_5 .
Оскаржені судові рішення
1. Зазначеним вироком, залишеним без змін апеляційним судом,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Кіровськ Краснолиманського району та жителя                          АДРЕСА_1 ,  
засуджено за частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України (далі – КК) до позбавлення волі на строк 8 років. На підставі частини 1 статті 71 КК, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 29 березня 2017 року та остаточно ОСОБА_5 призначено покарання на строк 9 років 6 місяців позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_6 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди – 9086 грн, у рахунок відшкодування моральної шкоди – 50000 грн.
2. Відповідно до вироку суду, 07 вересня 2018 року, у продовж дня, ОСОБА_7 , за місцем свого мешкання, спільно зі своїми знайомими ОСОБА_5 та                           ОСОБА_8 , вживали спиртні напої. В ніч з 07 на 08 вересня 2018 року, між ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння, на кухні зазначеного будинку, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, відбулася сварка, в ході якої засуджений, діючи з прямим умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень та не маючи наміру на позбавлення життя ОСОБА_7 , наніс декілька ударів кулаками рук, взутими у кросівки ногами та металевою сковорідкою по голові та тілу ОСОБА_7 , спричинивши йому різного ступеню тяжкості тілесні ушкодження, у тому числі й закриту черепно-мозкову травму з крововиливом під м`які мозкові оболонки та шлуночки головного мозку, від яких ОСОБА_7 помер у лікарні. 
Вимоги і доводи, наведені в касаційних скаргах 
3.  Захисник у своїй касаційній скарзі, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить судові рішення щодо                            ОСОБА_5 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
4. На обґрунтування своєї позиції сторона захисту зазначає, що суд у порушення вимог статті 370 КПК, безпідставно відкинув показання свідка  ОСОБА_8 , які вона дала в судовому засіданні та не врахував, що під час проведення слідчого експерименту на неї чинився тиск з боку працівників поліції.
5. Також суд залишив поза увагою той факт, що кримінальне провадження містить лише копії відеозаписів слідчих дій, що суперечить вимогам КПК. Також, суд безпідставно відмовив у допиті судмедекспертів й інших осіб, показання яких є важливими з огляду на те, що засуджений та свідок  ОСОБА_8 своїми показаннями в суді спростували відомості викладені ними під час слідчих експериментів.
6. Не звернув уваги суд першої інстанції і на порушення права на захист засудженого, оскільки його затримання суперечило статті 208 КПК, оскільки з боку працівників поліції до засудженого застосовувались фізичне та психологічне насильство, через що він і зізнався у вчинені інкримінованого йому злочину. 
7. Також захисник зазначив, що висновки судово-медичних експертиз є недопустимими доказами, оскільки документи спрямовані для їх проведення не були вилучені в порядку статті 159 КПК та не були відкриті стороні захисту в порядку статті 290 КПК. 
8. Крім того, сторона захисту звертає увагу на порушення головуючою суддею статті 367 КПК. Апеляційний суд зазначених порушень не усунув, тим самим порушив норми статей 2, 23, 87, 409-411 КПК. Крім того, на думку захисника, має місце порушення апеляційним судом статті 76 КПК.
9. Прокурор у своїй касаційній скарзі, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
10. На обґрунтування своїх касаційних вимог прокурор зазначає, що викладене судом формулювання обвинувачення містить вказівку про нанесення потерпілому декількох ударів, що не відповідає фактичним обставинам справи та чим фактично суд вийшов за межі обвинувачення, асудом апеляційної інстанції не надано аргументованого пояснення, чому застосоване судом першої інстанції щодо кількості нанесених засудженим ударів поняття «декілька», яке характеризує невизначену кількість, а отже є нечітким, неточним та менш конкретним, при встановленій конкретній кількості не менш 8 травмуючих впливів, відповідає фактичним обставинам справи та не виходить за межі пред`явленого обвинувачення, фактично допускаючи нанесення іншої кількості ударів (від трьох до десяти), тобто як менше так і більше встановленої кількості ударів. Ухвала не відповідає вимогам статті 419 КПК і є необґрунтованою.
Колегія суддів вважає, що касаційні скарги подані належними особами, протягом визначеного законом строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 426 КПК, їх зміст відповідає вимогам, зазначеним у статті 427 КПК. Зі змісту касаційних скарг та доданих копій судових рішень, убачається, що є підстави для відкриття касаційного провадження.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 424–428 КПК, Суд постановив:
Відкрити касаційне провадження за касаційними скаргами захисника                                          ОСОБА_4 та прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції на вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 28 листопада 2019 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 31 березня 2020 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.     
Судді:
 
ОСОБА_1                                           ОСОБА_2                                   ОСОБА_3