Постанова                                      
Іменем України                                 
 
02 вересня 2020 року
м. Київ
 
справа № 390/1680/13-ц
провадження № 61-6007св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач),                 Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,
відповідачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,- ОСОБА_3 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 27 лютого 2020 року у складі судді Мурашка С. І., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У липні 2013 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Ощадбанк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заочним рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 12 листопада 2013 року позов ПАТ «Ощадбанк» задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь                    ПАТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором 184 739 грн 28 коп.
Вирішено питання щодо судових витрат.
Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області                       від 22 березня 2016 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення задоволено.
Скасовано заочне рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 12 листопада 2013 року за позовом ПАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором і призначено справу до розгляду в загальному порядку на 11 год. 00 хв. 05 квітня 2016 року з викликом сторін.
Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області                       від 18 листопада 2016 року позов ПАТ «Ощадбанк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ощадбанк» кредитну заборгованість: відсотки по угоді - 8 118,70 доларів США, пеню на прострочені відсотки та на прострочений борг - 1 529 781 грн 48 коп.
В іншій частині позову відмовлено.
Вирішено питання щодо судових витрат.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
 
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 27 лютого 2020 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою                     ОСОБА_4 , який представляє інтереси ОСОБА_1 , на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18 листопада 2016 року відмовлено.
Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що апеляційна скарга подана після спливу більше трьох років з дня складення повного тексту судового рішення особою, повідомленою належним чином про розгляд справи, та відсутністю доказів пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили, а наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнано неповажними.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
 
У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить судове рішення апеляційного суду скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
Підставою касаційного оскарження зазначено неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а саме положень частини другої статті 358 ЦПК України щодо відмови у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
У квітні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верхового Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 .
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 квітня 2020 року справу призначено судді-доповідачеві.
Ухвалою Верховного Суду від 17 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.
Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 31 липня 2020 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судове рішення апеляційного суду ухвалено з порушенням норм процесуального права. Узагальнені доводи касаційної скарги зводяться до того, що апеляційним судом не було взято до уваги наявності у матеріалах справи судових повідомлень із відміткою «за вказаною адресою не проживає». Крім того, у заяві від 30 серпня 2016 року ОСОБА_1 повідомляв, що він постійно знаходиться у службових відрядженнях у зв`язку із здійсненням підприємницької діяльності, що також підтверджує відсутність останнього за адресою його реєстрації.
Також зазначає, що остаточне рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18 листопада 2016 року ОСОБА_1 вчасно отримано не було. Із вказаним рішенням він був ознайомлений через представника 17 січня 2020 року, апеляційна скарга на рішення була подана у передбачений законом строк.
Посилається на те, що судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки це буде порушенням права на справедливий судовий розгляд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист права людини і основоположних свобод, до якого також відноситься і право на апеляційне оскарження судового рішення.
 
Відзив на касаційну скаргу сторонами не подано
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
У липні 2013 року ПАТ «Ощадбанк» звернулось до суду із вказаним позовом.
Заочним рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 12 листопада 2013 року позов ПАТ «Ощадбанк» задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь                    ПАТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором 184 739 грн 28 коп.
Вирішено питання щодо судових витрат.
Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області                       від 22 березня 2016 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення задоволено.
Скасовано заочне рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 12 листопада 2013 року за позовом ПАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором і призначено справу до розгляду в загальному порядку на 11 год. 00 хв. 05 квітня 2016 року з викликом сторін.
Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області                       від 18 листопада 2016 року позов ПАТ «Ощадбанк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ощадбанк» кредитну заборгованість: відсотки по угоді - 8 118,70 доларів США, пені на прострочені відсотки та на прострочений борг - 1 529 781 грн 48 коп.
В іншій частині позову відмовлено.
Вирішено питання щодо судових витрат.
Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 09 березня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Ощадбанк» відхилено.
Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області                       від 18 листопада 2016 року залишено без змін.
ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18 листопада 2016 року 28 січня 2020 року.
 
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 07 лютого 2020 року наведені представником ОСОБА_1 - ОСОБА_4 причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18 листопада 2016 року визнано неповажними.
Апеляційну скаргу залишено без руху та запропоновано протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали звернутися із заявою про поновлення строку та вказати інші підстави для поновлення строку.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 27 лютого 2020 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою                     ОСОБА_4 , який представляє інтереси ОСОБА_1 , на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18 листопада 2016 року відмовлено.
 
2. Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз'яснення рішення чи відмову у роз'ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали. 
Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Судове рішення апеляційного суду оскаржується з підстав порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а саме неправильного застосування судом апеляційної інстанції положень частини другої статті 358 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Відповідно до положень частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
У касаційній скарзі заявник посилається на неправильне застосування апеляційним судом положень статті 358 ЦПК України. Разом із тим, колегія суддів з цим не погоджується, виходячи з наступного.
Так, заочним рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 12 листопада 2013 року позов ПАТ «Ощадбанк» задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь                    ПАТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором 184 739 грн 28 коп.
Вирішено питання щодо судових витрат.
Повідомленням про вручення поштового відправлення підтверджується, що 23 листопада 2013 року ОСОБА_1 особисто отримав копію заочного рішення від 12 листопада 2013 року (т. 1, а. с.102).
Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області                       від 22 березня 2016 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення задоволено.
Скасовано заочне рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 12 листопада 2013 року та призначено справу до розгляду в загальному порядку на 11 год. 00 хв. 05 квітня 2016 року з викликом сторін.
Розгляд справи відкладався неодноразово.
Повідомленням про вручення поштового відправлення підтверджується, що 20 серпня 2016 року ОСОБА_1 особисто отримав судову повістку в судове засідання, яке було призначене на 31 серпня 2016 року (т. 1, а. с.218).
31 серпня 2016 року від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без його участі (т. 1, а. с. 220).
Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області                       від 18 листопада 2016 року позов ПАТ «Ощадбанк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ощадбанк» кредитну заборгованість: відсотки по угоді - 8 118,70 доларів США, пені на прострочені відсотки та на прострочений борг - 1 529 781 грн 48 коп.
В іншій частині позову відмовлено.
Вирішено питання щодо судових витрат.
Супровідним листом суду першої інстанції від 28 грудня 2016 року підтверджується, що копія рішення від 18 листопада 2016 року направлялась на адресу відповідача ОСОБА_1 (т. 1, а. с. 257). Разом із тим, матеріали справи не містять доказів отримання вказаного судового рішення ОСОБА_1 .
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ПАТ «Ощадбанк»                         30 грудня 2016 року подало апеляційну скаргу (т. 1, а. с. 260-268).
Ухвалами Апеляційного суду Кіровоградської області від 19 січня 2017 року відкрито апеляційне провадження по справі (т. 2, а. с.12) та призначено її до розгляду на 15 лютого 2017 року на 12 год. 30 хв. (т. 2, а. с.17).
Повідомленням про вручення поштового відправлення підтверджується, що судова повістка направлялась на адресу ОСОБА_1 19 січня 2017 року, але поштова кореспонденція була повернута до суду з відміткою «за зазначеною адресою не проживає» (т. 2, а. с. 22).
У призначене судове засідання на 15 лютого 2017 року ОСОБА_1 не з`явився, справу відкладено на 09 березня 2017 року на 11 год. 30 хв., що підтверджується журналом судового засідання (т. 2, а. с. 28).
Повідомленням про вручення поштового відправлення підтверджується, що 21 лютого 2017 року ОСОБА_1 особисто отримав судову повістку в судове засідання, яке було призначене на 09 березня 2017 року на 11 год.           30 хв. (т. 2, а. с.34).
09 березня 2017 року ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, що підтверджується журналом судового засідання від 09 березня 2017 року (т. 2, а. с. 37-38).
Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 09 березня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Ощадбанк» відхилено.
Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області                       від 18 листопада 2016 року залишено без змін (т. 2, а. с. 40-47).
Супровідним листом Апеляційного суду Кіровоградської області                           від 13 березня 2017 року підтверджується, що копія ухвали суду                                від 09 березня 2017 року направлялась на адресу ОСОБА_1 (т. 2,                 а. с. 48), але докази про  отримання відсутні.
З наведеного вбачається, що ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд справи в суді першої інстанції після скасування заочного рішення, а починаючи з 21 лютого 2017 року про наявність судового рішення, ухваленого за результатами розгляду справи за позовом ПАТ «Ощадбанк» до нього, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке переглядалось в апеляційному порядку за апеляційною скаргою ПАТ «Ощадбанк».
Відповідно до частини першої статті 294 ЦПК України 2004 року (чинній на момент ухвалення судом першої інстанції рішення) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Відповідно до пункту 13 перехідних положень ЦПК України (у редакції                    від 15 грудня 2017 року) судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Апеляційна скарга на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18 листопада 2016 року подана представником ОСОБА_1 - ОСОБА_4 28 січня 2020 року.
Згідно частин третьої, четвертої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення місцевого суду, представник  ОСОБА_1 - ОСОБА_4 посилався на те, що ОСОБА_1 18 листопада 2016 року у судовому засідання присутній не був, поштою рішення суду першої інстанції не отримував. З рішенням був ознайомлений через представника 17 січня 2020 року в ході ознайомлення з матеріалами справи.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 07 лютого 2020 року наведені представником ОСОБА_1 - ОСОБА_4 причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18 листопада 2016 року визнані неповажними.
Апеляційну скаргу залишено без руху та запропоновано протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали звернутися із заявою про поновлення строку та вказати інші підстави для поновлення строку.
25 лютого 2020 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Заява мотивована тим, що рекомендоване повідомлення від 19 січня                2017 року, яке направлялось ОСОБА_1 ,  повернулось із відміткою «за зазначеною адресою не проживає». Крім того, в матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 копії ухвали апеляційного суду                            від 09 березня 2017 року, яка направлялась супровідним листом                         від 13 березня 2017 року. Вказував, що оскаржуване судове рішення по справі було прийнято без участі ОСОБА_1 , рішення у встановлений законом строк вручено не було, а з текстом рішення ознайомлений був лише 17 січня 2020 року через представника.  
Ухвалою Кіровського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , який представляє інтереси ОСОБА_1 , на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18 листопада 2016 року відмовлено з підстав, передбачених статтею 358 ЦПК України.
Частиною першою статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.
Частиною першої статті 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
Колегія суддів виходить із того, що Європейський суду з прав людини в своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що на сторін покладається обов`язок проявляти особливу сумлінність у захисті своїх інтересів та вживати необхідних дій для ознайомлення з ходом провадження.
У зв`язку з цим, якщо сторони у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду справи, їх права на доступ до правосуддя не є порушеними у разі відмови у відкритті провадження щодо перегляду судового рішення, якщо скарга щодо нього подана через значний проміжок часу (рішення у справі «Каракуця проти України» (Karakutsya v. Ukraine), заява № 18986/06, пункти 57, 60-61 від 16 лютого 2017 року).
Колегія суддів враховує, що ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу більше ніж через три роки після ухвалення оскаржуваного судового рішення й з 21 лютого 2017 року був обізнаний про розгляд апеляційним судом справи за позовом ПАТ «Ощадбанк» до нього, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, а отже мав можливість в розумний інтервал часу вжити заходів, щоб дізнатись про стан існуючого щодо нього судового провадження.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, № 19164/04, § 47, ЄСПЛ,                     від 21 жовтня 2010 року).
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про те, що наявність рекомендованих повідомлень про вручення ОСОБА_1 поштових відправлень з судовими повістками про розгляд даної справи у місцевому та апеляційному судах, з урахуванням заяви останнього до суду першої інстанції про розгляд справи без його участі, підтверджує, що ОСОБА_1 був обізнаний про наявність та розгляд вказаної справи та не вживав жодних дій, які б вказували про його інтерес та зацікавленість щодо даного судового провадження, що свідчить про невиконання ним своїх процесуальних обов`язків, визначених пунктом 6 частини другої статті 43 ЦПК України.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що апеляційна скарга подана ОСОБА_1 після спливу більше трьох років з дня складення повного тексту судового рішення особою, повідомленою належним чином про розгляд справи та відсутністю доказів пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили, оскільки наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження було визнано неповажними, а тому правомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження з підстав, передбачених статтею 358 ЦПК України.
Під час касаційного перегляду оскаржуваної ухвали апеляційного суду, колегією суддів не встановлено неправильного застосування положень статті 358 ЦПК України судом апеляційної інстанції.
Доводи касаційної скарги на законність судового рішення суду апеляційної інстанції не впливають.
Частиною третьою статті 406 ЦПК України визначено, що касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
Згідно зі частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
Керуючись статтями 400, 406, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 27 лютого 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                  Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                            О. В. Білоконь
 
                                                                                                        О. М. Осіян
 
                                                                                                        Н. Ю. Сакара
                                                                                                       
                                                                                                        В. В. Шипович