ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2020 року 
м. Харків
справа № 646/6864/19
провадження №22-ц/818/2272/20
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді – Тичкової О.Ю.,
суддів – Кругової С.С., Пилипчук Н.П., 
за участю секретаря судового засідання – Сидорчук М.О.
сторони справи:
позивачі – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 ,
відповідачі – ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 січня 2020 року, ухваленого у складі судді Янцовської Т.М., 
УСТАНОВИВ:
У жовтні 2019 року позивачі  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_4 в особі законного представника  ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом про визнання ідеальних часток у спільній сумісній (частковій) власності на об`єкт нерухомого майна, що зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 1633254163101 та знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , а саме: ОСОБА_4 - 19/100; ОСОБА_2 - 23/100; ОСОБА_1 - 22/100; ОСОБА_5 - 26/100; ОСОБА_6 - 9/100, виділення в натурі частки зі спільної сумісної (часткової) власності, визнання права приватної власності на об`єкт нерухомого майна за вищезазначеною адресою, виділення в окремий об`єкт нерухомого майна з подальшим присвоєнням вільної адреси, припинення права сумісної власності на об`єкт нерухомого майна:
-ОСОБА_1 : житловий будинок літ. «Б-1» з прибудовами літ. «б», «бЗ», ганок «б2», а саме приміщення: (№№ 4-1;4-2;4-3;4-4;4-5;4-6), загальною площею 59,9 м2, в тому числі житловою 31,5 м2, господарськими будівлями та спорудами (гараж-літ. «Т1», сарай літ. «С», льох «Т», сарай літ. «БА», сарай літ. «ВА», сарай літ. «ГА», вбиральня літ. «Р», літній душ літ. «Є» огорожа № 2; частина огорожі № 18, зливна яма № 19), виділити в окремий об`єкт нерухомого майна з подальшим присвоєнням вільної адреси; 
-ОСОБА_2 : житловий будинок літ. «А-1» з прибудовами загальною площею 110,5 м2, в тому числі житловою 69,0 м2, та господарські будівлі та споруди (навіс-літ. «Ф1», вбиральня - літ. «О», душ літ. «АА»; огорожа № 14,15,16, частина огорожі № 18), виділити в окремий об`єкт нерухомого майна з подальшим присвоєнням вільної адреси;
-ОСОБА_4 : житловий будинок літ. « Г-1» з прибудовами загальною площею 52,1 м2, в тому числі житловою 23,2 м2, та господарські будівлі (сарай-літ. «У», сарай-літ. «Д», сарай-літ. «И1», льох-літ. «К», сарай «дЗ», вбиральня-літ. «ЕА», вбиральня-літ. «П», літній душ літ. «ДА», виділити в окремий об`єкт нерухомого майна з подальшим присвоєнням вільної адреси.
В обґрунтування позову позивачі зазначили, що на земельній ділянці за вищезазначеною адресою розташовані об`єкти нерухомого майна:
-житловий будинок, літ «А-1» заг.пл.62,3 кв.м., житл.пл. 40,1 кв.м;
-житловий будинок, літ «Б-1» заг.пл.85,6 кв.м., житл. пл. 43,9 кв.м;
-житловий будинок, літ «В-1» заг.пл.72,1 кв.м., житл. пл. 43,3 кв.м;
-житловий будинок, літ «Г-1» заг.пл.52,1 кв.м., житл. пл. 23,2 кв.м;
-з надвірними будівлями, співвласниками яких є ОСОБА_4 - спільна частка складає 8/100 (на підставі рішення суду від 06.02.2017 р.); ОСОБА_2 - спільна частка складає 3/100 (на підставі свідоцтва про право на спадщину №7-571 від 16.04.2004 р., рішення суду від 15.11.2006 р.); ОСОБА_1 - спільна частка складає 12/100 (на підставі свідоцтва про право на спадщину №1-ДН-195 від 23.02.1980 р., рішення суду від 15.11.2006 р.); ОСОБА_6 - спільна частка складає 16/100 (на підставі рішення суду від 15.11.2006 р., договору дарування №3126 від 23.03.2004 р.); ОСОБА_5 - спільна частка складає 48/100 (на підставі договору купівлі-продажу №3892 від 24.03.1973 р., рішень суду від 15.11.2006 р., 26.05.2006 р., 26.09.1988 р.); відкрита частка для набування права власності складає 13/100 (спільна частка 6/100 померлої ОСОБА_7 та 7/100 відкрита частка). 
За попередньою домовленістю між співвласниками обумовлені будівлі та споруди користується кожен зі співвласників без втручання в користування інших в межах існуючих парканів та на території спільного двору. Співвласники бажають припинити співвласність та визнати право приватної власності, провести інвентаризацію за участю ТОВ «Харківська служба бюро технічної інвентаризації». Про можливість виділення в окремі об`єкти нерухомого майна складений висновок ТОВ «Харківська служба бюро технічної інвентаризації».
Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 січня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа – Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про перерозподіл ідеальних часток у спільній сумісній власності, визнання права приватної власності на виділену в натурі частку зі спільної сумісної власності та виділення її в окремий об`єкт нерухомого майна, припинення спільної сумісної власності відмовлено. 
Судове рішення мотивовано тим, що позивачами не надано доказів, що саме такі частки, про визнання яких вони просять у позовній заяві, у спільному частковому майні сторін відповідають майну, на яке вони просять визнати право власності. Суд прийшов до висновку, що задоволення вимог позивачів призведе до необґрунтованої зміни ідеальних часток співвласників, порушення права власності інших співвласників та законодавчо встановлених підстав набуття права власності, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки позивачами не доведено обставин, на які вони посилались в обґрунтування позову.
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять рішення суду першої інстанції скасувати в частині, що стосується їх, та ухвалити нове рішення про задоволення їх позовних вимог у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд відмовляючи у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_4 виходив з необхідності захистити права та інтереси інших співвласників, зокрема ОСОБА_8 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Факт відстоювання судом лише прав померлої людини підтверджується тим, що суд взяв до уваги пояснення свідків ОСОБА_9 (друг ОСОБА_5 ), ОСОБА_10 ( рідний брат ОСОБА_5 ) та ОСОБА_11 (рідна донька ОСОБА_5 та рідна сестра ОСОБА_6 ) При цьому судом були проігноровані надані позивачами докази, в тому числі висновок судової будівельно-технічної експертизи № 1171 від 09.07.2013 Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. Бокаріуса М.С. та висновок від 22 серпня 2019 року № 2913/19 ТОВ «Харківська служба бюро технічної інвентаризації» про можливість визнання ідеальної частки кожного з позивачів у спільній власності та виділ її в натурі з присвоєнням вільної адреси, довідка ТОВ «Харківська служба бюро технічної інвентаризації» від 29.07.2019 № 2913. Судом також порушені норми процесуального права , а саме протокол судового засідання не містить відеофіксації судового засідання, замість протоколів судового засідання в матеріалах справи містяться журнали судового процесу. Записи судових засідань погано прослуховуються. В судовому засіданні, яке відбулося 05 грудня 2019 року, головуюча суддя не роз`яснила права сторонам, а лише спитала про наявність відводу, обізнаність про права та обов`язки та не повідомила учасників справи про право заявляти відвід секретарю судового засідання. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 , ОСОБА_6 просять рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зазначають, що під час слухання справи суд не допускав порушень норм процесуального права. Рішення суду є законним та обґрунтованим, тому що позивачі не надали суду належних, допустимих та достатніх доказів в обґрунтування обставин, викладених у позові. 
Судова колегія, заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення учасників справи та їх представників,  встановила обставини справи та перевірила наявні у справі докази, в межах доводів апеляційної скарги і вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом  установлено та  підтверджено наявними в матеріалах справи доказами,  що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17.06.2019 нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_6 – 16/100 часток, ОСОБА_5 – 48/100 часток, ОСОБА_1 – 12/100 часток, ОСОБА_2 – 3/100 часток, ОСОБА_4 – 8/100 часток об`єкта нерухомого майна: житловий будинок, літ."А-1" заг. пл. 62,3 кв.м, житл. пл. 40,1 кв.м, житловий будинок літ."Б-1" заг. пл. 85,6 кв.м, житл. пл. 43,9 кв.м, житловий будинок літ."В-1" заг. пл. 72,1 кв.м, житл. пл. 43,3 кв.м, житловий будинок літ."Г-1" заг. пл. 52,1 кв.м, житл. пл. 23,2 кв.м з надвірними будівлями: сараї: літ.Д, літ.М, літЖ, літ.С, літ.Щ, літ.И, літ.У, літ.ВА, літ.БА, літ.ГА; льох літ.Т, вбиральні: літ.О, літ.П, літ.Р, літ.ЕА, гаражі літ.Т', літ.Я, навіси літ.Ф', літ.ЬІ, літ.душ літ.Э, літ.АА, ДА, дворовий водопровід №5, огорожа №2,8,10,12,13,14,15,16,17,18, вигрібні ями №19,20 (т.1 а.с. 142-145). 
Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.11.2006 перерозподілені частки у праві спільної часткової власності домоволодіння АДРЕСА_1 , а саме ОСОБА_5 – 48/100 часток, ОСОБА_2 – 3/100 часток, ОСОБА_6 – 16/100 часток, ОСОБА_1 – 12/100 часток, ОСОБА_12 – 8/100 часток, ОСОБА_8 – 6/100 часток та відкритими залишено 7/100 часток (т. 1 а.с. 161).
Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01.10.2013 позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 задоволені (т. 1 а.с. 100-102).
Виділено ОСОБА_1 у домоволодінні АДРЕСА_1 на приналежну їй частку: по житловим будівлям - частину житлового будинку літ. « Б-1» ( приміщення 4-3, 4-4) прибудови літ. «б1» та літ. «б3»; по надвірним спорудам: ганок літ. «б2», вбиральню літ. «Р», сарай літ. «С», гараж літ. «Т1», льох літ. «Т», душ літ. «Є», сарай літ. «БА», сарай літ «ВА», сарай літ. «ГА», огорожу № 2, Ѕ частину огорожі № 18 , 1/6 частину воріт з хвірткою № 10, всього на суму 94664,5 грн.
Виділено ОСОБА_2 у домоволодінні АДРЕСА_1 на приналежну їй частку: по житловим будівлям - житловий будинок літ. «А-1» з прибудовами літ. «а», «а1»; по надвірним спорудам: навіс літ. «Ф-1», вбиральню літ. «О», а також огорожу № 14, ворота № 15, хвіртку № 16, 1/2 частину огорожі № 18, 1/6 ч. воріт з хвірткою № АДРЕСА_2 , вартість яких складає 32515,5 грн.
Залишено у спільному частковому користуванні ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 : по житловим будівлям: частину житлового будинку літ. «Б-1» ( приміщення 3-2, 3-3), житловий будинок літ. «В-1», житлову прибудову літ. «В1-1», прибудову літ. «в3», житловий будинок літ. «Г-1», прибудову літ. «Г1-1», прибудову літ. «г», прибудову літ. «г1»; по надвірним спорудам: ганок літ. «в4», ганок літ. «г2», сарай літ. «Д», прибудову літ. «д3», сарай літ. «М», вбиральню літ. «П», сарай літ. «Щ», навіс літ. «Ы», гараж літ. «Я», сарай літ. «Ж», сарай літ. «И», сарай літ. «У», душ літ. «ДА», вбиральня літ. «ЕА», водопровід № 5, огорожа № 8, огорожа № 12, хвіртка № 13, огорожа № 17, ворота з хвірткою № 10 (4/6 частин), всього приміщень і будівель на суму 226116 грн.
Зобов`язано ОСОБА_2 прибудову літ. «а1» утеплити, улаштувати приміщення кухні не менш ніж 7,0 кв.м.
Зобов`язано ОСОБА_1 демонтувати дверний блок між приміщеннями 4-3 та 4-4, дверний проріз закласти, в приміщенні 4-4 демонтувати віконний блок, влаштувати дверний проріз, вставити дверний блок.
Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01.10.2013 встановлено, що домоволодіння АДРЕСА_1 належить: ОСОБА_1 - 12/100 частин на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23.02.1980 р., посвідченого 1-ю ХДНК , р.№ 1-ДН-195 та рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.11.2006 р., справа № 2-4003; ОСОБА_5 - 48/100 ч. на підставі договору купівлі-продажу від 24.03.1973 р., посвідченого 6-ю ХДНК, р.№ 3892, рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.09.1988 р., справа № 2-5/1229/1988, рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.05.2006 р., справа № 2-1574, рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.11.2006 р., справа № 2-4003; ОСОБА_12 – 8/100ч., ОСОБА_7 – 6/100 ч., ОСОБА_2 – 3/100 ч., ОСОБА_6 – 16/100 ч. Право власності на 7/100 ч. залишилось відкритими.
Суд не перерозподіляв ідеальні частки співвласників, оскільки під час судового розгляду позивачі відмовилися від перерозподілу ідеальних часток. 
Крім того, під час розгляду справи відповідно до ухвали суду було проведено будівельно-технічну експертизу. 
Відповідно до висновку експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз від 09.07.2013 № 1171 (т.1 а.с. 77-97) існує один варіант виділу, а саме:
ОСОБА_1 можливо виділити на приналежну їй ідеальну частку по житловим будівлям: частину житлового будинку літ. « Б-1» ( приміщення 4-3, 4-4) прибудови літ. «б1» та літ. «б3»; по надвірним спорудам: ганок літ. «б2», вбиральню літ. «Р», сарай літ. «С», гараж літ. «Т1», льох літ. «Т», душ літ. «Є», сарай літ. «БА», сарай літ «ВА», сарай літ. «ГА», огорожу № 2, 1/2 частина огорожі № 18, 1/6 частина воріт з хвірткою № 10, усього на суму 94664,5 грн;
ОСОБА_2 можливо виділити на приналежну йому ідеальну частку: по житловим будівлям: житловий будинок літ. «А-1» з прибудовами літ. «а», «а1»; по надвірним спорудам: навіс літ. «Ф-1», вбиральню літ. «О», а також огорожу № 14, ворота № 15, хвіртку № 16, 1/2 частину огорожі № 18, 1/6 частина воріт з хвірткою № АДРЕСА_2 , вартість яких складає 32515,5 грн;
ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 можливо залишити у спільному користування: по житловим будівлям: частину житлового будинку літ. «Б-1» ( приміщення 3-2, 3-3), житловий будинок літ. «В-1», житлова прибудова літ. «В1-1», прибудову літ. «в3», житловий будинок літ. «Г-1», прибудова літ. «Г1-1», прибудову літ. «г», прибудову літ. «г1»; по надвірним спорудам: ганок літ. «в4», ганок літ. «г2», сарай літ. «Д», прибудову літ. «д3», сарай літ. «М», вбиральню літ. «П», сарай літ. «Щ», навіс літ. «Ы», гараж літ. «Я», сарай літ. «Ж», сарай літ. «И», сарай літ. «У», душ літ. «ДА», вбиральню літ. «ЕА», водопровід № 5, огорожу № 8, огорожу № 12, хвіртку № 13, огорожу № 17, ворота з хвірткою № 10 ( 4/6 частин), усього приміщень і будівель на суму 226116 грн.
По запропонованому варіанту поділу ОСОБА_1 виділяється приміщень і будівель на суму 94664, 50 грн, ОСОБА_2 на суму 32515, 5 грн, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 - 226116 грн. 
Для здійснення виділу експертом запропоновано провести переобладнання, а саме: прибудову літ. «а1» утеплити, улаштувати приміщення кухні не менш ніж 7,0 кв.м, що на думку суду має зробити ОСОБА_2 , якій виділяються зазначені приміщення. Крім того, потрібно дверний блок між приміщеннями 4-3 та 4-4 демонтувати, дверний проріз закласти, в приміщенні 4-4 демонтувати віконний блок, влаштувати дверний проріз, вставити дверний блок. Зазначені приміщення виділяються ОСОБА_1 яка і мусить зробити ці переобладнання.
За висновком експерта, по запропонованому варіанту виділу частка ОСОБА_1 буде складати 27/100 частин домоволодіння, ОСОБА_2 - 9/100 частин домоволодіння.
Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.02.2017 визнано за ОСОБА_4 право власності на 8/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12 (т. 1 а.с. 174).
В обґрунтування позовних вимог щодо поділу об`єкту нерухомого майна та припинення права спільної часткової власності позивачами наданий висновок щодо можливості технічного поділу об`єкта нерухомого майна 
Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачами не доведено обставини, на які вони посилаються в обґрунтування своїх позовних вимог. 
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів враховує, що у справі, яка переглядається, предметом позову є поділ часток у майні, що є у спільній частковій власності сторін та припинення права власності на спільне майно.
Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.
Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.
Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.
Частиною третьою статті 358 ЦК України встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Згідно з частинами першою-другою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.
Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.
Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.
Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.
У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. 
Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України, виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.
Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести з несуттєвим відступленням від розміру ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.
Визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.
За змістом ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно і у випадку встановленому законом і таке право підлягає державній реєстрації. 
Єдиною відмінністю поділу об`єкта нерухомого майна в натурі від виділу з нього частки є наслідки до яких вони призводять. А саме у результаті поділу об`єкта нерухомого майна право спільної часткової власності на такий об`єкт припиняється для всіх співвласників. Це означає,що отримавши у натурі певну частину нерухомого майна кожен співвласник стає одноособовим власником своєї частини - самостійного об`єкта нерухомого майна. Що стосується виділу, то він припиняє права спільної часткової власності лише для особи, яка отримала в натурі свою частину. 
Тобто поділом є вихід з кола співвласників всіх суб`єктів права,а виділом лише одного співвласника зі складу трьох або більше співвласників. 
Отже, поділ нерухомого майна в натурі та виділ частки у майні, яке перебуває у спільній частковій власності не є тотожними.
Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція).
Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.
Пунктом 2.3 глави 2 Інструкції передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна.
Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.
Пунктами 2.5-2.6 Інструкції передбачено, що при підготовці документів про поділ нерухомого майна суб`єкти господарювання проводять такі дії: 
уточнюється кількість основних будинків і допоміжних будівель, що входять до складу об`єкта нерухомого майна, виявляються і вносяться до матеріалів технічної інвентаризації поточні зміни в будинках, будівлях, спорудах;
за відсутності нотаріально посвідченого договору чи рішення суду щодо порядку користування будинками, будівлями та спорудами беруться до уваги заяви всіх співвласників, підписи яких засвідчені нотаріально. 
Після цього готується Висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (додаток 1), який містить такі дані:
а) кому належить об`єкт нерухомого майна;
б) на підставі яких правовстановлювальних документів;
в) повну технічну характеристику об`єкта нерухомого майна;
г) фактичне користування будинками (приміщеннями), будівлями та спорудами між співвласниками;
ґ) який документ підтверджує право власності (користування) земельною ділянкою;
д) склад новоутворених об`єктів нерухомого майна і їх адреси;
е) пропозиції щодо можливих розмірів земельних ділянок, що закріплюються за новими (виділеними) об`єктами з урахуванням обмежень (обтяжень) на використання земельних ділянок відповідно до затвердженої містобудівної документації та земельного законодавства (варіанти поділу додаються). 
Розрахунок часток у спільній власності на об`єкти нерухомого майна виконується за заявами всіх співвласників об`єктів нерухомого майна. У разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлювальних документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлювальних документів. Право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах (1/2; 1/3; 3/5 тощо). При цьому вказані в правовстановлюючих документах розміри часток співвласників на об`єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю. За відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку (п.3.1-3.3. Інструкції»).
В обґрунтування доводів позовної заяви позивача наданий висновок щодо можливості технічного поділу об`єкта нерухомого майна, виготовлений ТОВ «Харківська міська служба бюро технічної інвентаризації», від 02 серпня 2019 року № 2913/19 (т.1 а.с. 179-181).
Разом з тим, висновок містить відомості щодо власників 87/100 часток спірного будинку та визначає можливості поділу нерухомого майна за фактичним користуванням, а не відповідно до частки кожного співвласника. 
Загальний розмір ідеальних часток сторін по справі, які просять визначити позивачі, становить 99/100 частин, при цьому частка ОСОБА_8 – 6/100 та відкрита частка 7/100 позивачами не врахована. 
Крім того, згідно з висновком № 2913/19 вбачається можливість поділити по фактичному користуванню між співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами на три об`єкти нерухомого майна, а саме:
-ОСОБА_2 виділити в окремий об`єкт нерухомого майна з подальшим присвоєнням вільної адреси;
-ОСОБА_1 виділити в окремий об`єкт нерухомого майна з подальшим присвоєнням вільної адреси;
-ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишити житлові будинки в користуванні за адресою: АДРЕСА_1 . 
Тобто висновок № 2913/19 не передбачає можливості з здійснити виділ нерухомого майна, зареєстрованого за ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.
Крім того, технічний висновок не містить відомостей щодо перерозподілу часток у розмірах визначених позивачами співвласників, на що посилаються апелянти в апеляційній скарзі. 
Враховуючи, що в обґрунтування позовних вимог позивачами не надано належних та допустимих доказів, підтверджуючих можливість зміни ідеальних часток відповідно до розмірів, які просять задовольнити позивачі, а також можливість поділу домоволодіння з урахуванням розміру часток всіх співвласників, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , законні інтереси якого представляла ОСОБА_3 .
Звертаючись до суду з дійсним позовом, позивачі просять змінити, а саме збільшити, не тільки їх частку у праві спільної часткової власності за адресою: АДРЕСА_1 , а й виділити їм у власність частини спільного майна в натурі у розмірі, який не відповідає інформації про об`єкт нерухомого майна. 
При зверненні з позовом до суду позивачі зазначили, що на земельній ділянці за вищезазначеною адресою розташовані об`єкти нерухомого майна:
-житловий будинок, літ «А-1» загальною площею 62,3 кв.м, житловою площею 40,1 кв.м;
-житловий будинок, літ «Б-1» загальною площею 85,6 кв.м, житловою площею 43,9 кв.м;
-житловий будинок, літ «В-1» загальною площею 72,1 кв.м., житловою площею 43,3кв.м;
-житловий будинок, літ «Г-1» загальною площею 52,1 кв.м., житловою площею 23,2 кв.м.
В апеляційній скарзі апелянти зазначають, що державна реєстрація є фактом, що засвідчує вже набуте особою право власності, але судом першої інстанції проігноровані відомості, зазначені у довідці ТОВ «Харківська служба бюро технічної інвентаризації» від 29.07.2019 № 2913. 
При цьому апелянти посилаються на постанову Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року № 406 «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію» та вважають, що проведені ними роботи з перепланування спірного житлового будинку не потребують дозвільних документів, отже, не можуть визнаватися самочинним будівництвом.
Здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту.
Самочинно збудоване нерухоме майно не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України.
За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.
Отже, виходячи зі змісту цієї норми, самочинним є будівництво об`єкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній.
Відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.
Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об`єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України).
Слід зазначити, що в розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності.
Поняття реконструкції об`єкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм В.3.2–2–2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва України від 22 липня 2009 року № 295 (далі – ДБН), відповідно до якого реконструкція – це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій.
Таким чином, норма частини першої статті 376 ЦК України підлягає застосуванню й до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої об`єкт набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо).
При цьому за змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна.
Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що не підлягають поділу (виділу) об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. 
Так, з довідки ТОВ «Харківська служба бюро технічної інвентаризації» від 29.07.2019 вбачається, що загальна площа будинку літ. «А-1» збільшена з 62, 3 кв.м до 110,5 кв.м, а житлова площа будинку збільшена з 40,1 кв.м до 69 кв.м за рахунок приєднання та обшивки літніх приміщень вхідної групи, що раніше не входили до площі квартири та з уточненням лінійних розмірів кімнат при поточній інвентаризації, що не є самовільним, згідно з постановою КМУ № 406 від 07.06.2017 про перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію (т.1 а.с. 183-185).
При цьому, з довідки вбачається, що 29 липня 2019 року було обстежено об`єкт нерухомого майна та проведено комплекс робіт, за результатами якого, зокрема, встановлено, що житлові будинки з прибудовами та надвірними будівлями по АДРЕСА_1 дійсно відповідає наступним характеристикам: Літ. «А-1» житловий будинок з прибудовами загальною площею 110,5 кв.м, житловою площею 69 кв.м,; вбиральня літ. «О», навіс літ. «Ф-1».
При цьому, під час проведення будівельно-технічної експертизи експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. Бокаріуса ОСОБА_13 . ОСОБА_14 було здійснене візуально-інструментальне обстеження домоволодіння по АДРЕСА_1 . Експертом було встановлено, що житловий будинок літ. «А-1» складається з наступних приміщень: житлова кімната 1-2 площею 19, 4 кв.м, житлова кімната 2-3 площею 20,7 кв.м. Загальна площа приміщень житлового будинку літ. «А-1» складає 40,1 кв.м. Прибудова літ. «а» складається з наступних приміщень: коридор 1-1 площею 5,9 кв.м, кухня 2-4 площею 5, 6 кв.м. Загальна площа приміщень прибудови літ. «а» складає 11,5 кв.м. Прибудова літ. «а1» складається з наступних приміщень: коридор ІІІ площею 10, 7 кв.м.
Згідно з висновком експертизи ОСОБА_2 можливо виділити на приналежну йому ідеальну частку: по житловим будівлям: житловий будинок літ. «А-1» з прибудовами літ. «а», «а1»; по надвірним спорудам: навіс літ. «Ф-1», вбиральню літ. «О», а також огорожу № 14, ворота № 15, хвіртку № 16, 1/2 частину огорожі № 18, 1/6 ч. воріт з хвірткою № АДРЕСА_2 , вартість яких складає 32515,5 грн. Для здійснення зазначеного варіанту виділу експертом запропоновано провести переобладнання, а саме: прибудову літ. «а1» утеплити, улаштувати приміщення кухні не менш ніж 7,0 кв.м, що, на думку експерта, має зробити ОСОБА_2 , якій виділяються зазначені приміщення.
При цьому, висновок експертизи містить відомості, що розпочато будівництво літ. «а3».
При ухваленні рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01.10.2013 судом врахований висновок експертизи та задоволений зустрічний позов ОСОБА_2 . 
Аналогічні відомості щодо розміру житлового будинку літ. «А-1» містить і технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовлений КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» станом на 02 червня 2016 року, а саме загальна площа 62,3 кв.м, житлова площа 40, 1 кв.м (т.1 а.с 69).
При порівнянні даних вищезананеного технічного паспорту з даними технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленим ТОВ Харківська служба бюро технічної інвентаризації» станом на 29 липня 2019 року, вбачається, що за період з 02 червня 2016 року (т.1 а.с. 69) до 29 липня 2019 року (т.1 а.с. 136) у житловому будинку літ. «А-1» здійснено перебудову (реконструкцію) об`єкта нерухомості, а саме частковий демонтаж та улаштування нових перегородок, у тому числі капітальних, змінено площу, конфігурації та кількість приміщень, здійснено самочинно збудовані приналежності до основної речі (мансарда).
Крім того, згідно з технічним звітом щодо аналізу приналежності об`єктів нерухомого майна власникам, виготовленим 28 червня 2019 року ФОП ОСОБА_15 (т. 1 а.с. 29-43) та наданим позивачами в обґрунтування своїх позовних вимог, власник самочинно збудованих об`єктів нерухомого майна, а саме: прибудови до житлового будинку літ. «А-1», ОСОБА_2 , переобладнала (реконструювала) житловий будинок за власні кошти та має намір у встановленому законом порядку узаконити самочинно збудовані прибудови. Загальна площа прибудови орієнтовно складає 49 кв.м. 
Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна № 164281784 житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 62,3 кв.м, житловою площею 40,1 кв.м. Запис про право власності № 29112853 про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на 3/100 спільної часткової власності здійснено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44254082 від 26.11.2018. Підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину, серії та номер:7-571, виданий 16.04.2004, видавник: Перша Харківська державна нотаріальна контора; рішення суду: справа № 2-3103/06, виданий 15.11.2006, видавник: Червонозаводський районний суд міста Харкова (т.1 а.с. 60-64). 
Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 16 квітня 2004 року житлова площа житлового будинку літ. «А-1» становить 40,1 кв. м (т.1 а.с. 123). 
Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 136093511 (т.1 а.с. 129) містить аналогічні відомості щодо розміру житлового будинку літ. «А-1» - загальна 62,3 кв.м та житлова 40,1 кв.м.
Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна № 170657515 (т.1а.с. 142-145) житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 62,3 кв.м, житловою площею 40,1 кв.м.
Разом з тим, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано про реєстрацію права власності 175999634 (т. 1 а.с. 187-188) розмір житлового будинку з прибудовами визначено у розмірі 110,5 кв.м, житловою площею 69 кв.м. При цьому підстави визнання права власності визначені ті ж самі, які зазначені в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна № 164281784 ( свідоцтво про право на спадщину, серії та номер:7-571, виданий 16.04.2004, видавник: Перша Харківська державна нотаріальна контора; рішення суду: справа № 2-3103/06, виданий 15.11.2006, видавник: Червонозаводський районний суд міста Харкова).
Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно» передбачено, що відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.
Наявні в матеріалах справи докази не містять відомостей, на підставі яких було здійснено реєстрацію змін об`єкта нерухомості. 
Статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлений перелік документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкти незавершеного будівництва.
Під час судового розгляду справи ОСОБА_2 не надала належних та допустимих доказів, підтверджуючих факт набуття нею права власності на житловий будинок літ. «А-1» загальним розміром 110,5 кв.м та житловою площею 69, 0 кв.м.
Технічний паспорт на об`єкт нерухомості виготовлений ТОВ «Харківська служба бюро технічної інвентаризації» станом на 29 липня 2019 року та довідка товариства від 29 липня 2019 року № 2913 не є правовстановлюючими документами та не породжують права чи обов`язки для особи. Технічний паспорт на об`єкт нерухомості є технічним документом, тому за відсутності правовстановлюючих документів не створює будь-які права для відповідача.
З урахуванням зазначеного підстав для поділу будинку АДРЕСА_1 та визнання за ОСОБА_2 і ОСОБА_4 ідеальних часток не вбачається.
Крім того, залишаючи судове рішення без змін, колегія суддів враховує, що відповідно до ст.357 ЦК України співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.
При розгляді спорів між учасниками спільної часткової власності на жилий будинок про зміну часток суди повинні враховувати, що такі вимоги можуть бути задоволені, якщо учасник спільної власності збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку (жилих і підсобних його приміщень) шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної з дозволу виконкому місцевої Ради і за згодою решти учасників спільної власності. Спорудження господарських будівель (сараїв, гаражів тощо) не є підставою для збільшення встановленого раніше розміру частки в праві власності на будинок. Згідно з ч. 3 ст. 357 ЦК України вимоги про зміну розміру часток можуть бути пред`явлені як учасниками спільної власності, частка яких збільшилась, так і тими з них, частка яких зменшилась внаслідок проведеної іншими співвласниками прибудови, надбудови чи перебудови, а також у зв`язку зі зносом частини будинку, що входила до їх частки. Отже, при здійсненні перебудов житлового будинку, позовні вимоги про перерозподіл часток співвласників у праві спільної частково власності із виділенням в натурі новостворених часток, про що відсутня згода кожного із таких співвласників, не можуть бути задоволені.
Стосовно частки ОСОБА_8 та посилання позивачів на анулювання її права власності колегія суддів зазначає таке. 
Спадкові відносини регулюються ЦК України, Законом України «Про нотаріат», Законом України «Про міжнародне приватне право» та іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.
Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини та кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України.
Як установлено судом, спадщина після смерті ОСОБА_8 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто під час дії ЦК Української РСР, а тому положення саме цього Кодексу підлягають застосуванню при вирішенні питання про спадкування майна померлої.
Відповідно до статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.
Згідно зі статтями 525, 526 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місцезнаходження майна або його основної частини.
Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Згідно з положеннями статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 555 ЦК УРСР спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини.
Одночасно норми пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, за якими ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, необхідно розуміти таким чином, що правила Книги шостої ЦК України можу бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК УРСР.
Оскільки після смерті спадкодавця протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини ніхто спадщину не прийняв, то відповідно до статті 555 ЦК УРСР спадкове майно за правом спадкоємства перейшло до держави.
Згідно з виконавчим листом Нарсуду 3-ої діл. Червонозаводського району м. Харкова від 16.10.1944 визнано за громадянкою ОСОБА_7 право власності на 1/5 частину домоволодіння по АДРЕСА_1 . 
За загальним правилом судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне право власності, набуте раніше на законних підставах у випадках, коли це право не визнається, заперечується або оспорюється.
На підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2006 року частки були перерозподілені та за ОСОБА_8 визнано 6/100 замість 9/100 часток. 
Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Стаття 346 ЦПК України містить вимоги щодо підстав припинення права власності. 
Наявні в матеріалах справи докази не містять відомостей щодо припинення права власності, яке належало ОСОБА_8 , або спростування належного їй за життя права власності. 
При ухваленні судового рішення суд першої інстанції не відстоював право власності померлої людини, як посилаються заявники в апеляційній скарзі, а враховував розмір часток співвласників та технічну можливість поділу майна відповідно до часток співвласників.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що частка майна ОСОБА_8 перейшла до ОСОБА_16 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , та передала належне право своєму опікуну ОСОБА_17 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , передавши у власність зазначену частку ОСОБА_2 , висновків суду не спростовують. З висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1171 від 09 липня 2013 року, на який посилаються апелянти в обґрунтування своїх доводів, вбачається, що ОСОБА_7 подарувала ОСОБА_16 із належної 1/5 частини від усього домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_3 частину від усього домоволодіння. Крім того, розмір частки ОСОБА_7 встановлений рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.11.2016. 
Інші доводи заявників не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, які згідно з ч. 3 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, не спростовують висновків суду першої інстанції щодо суті позовних вимог. 
Під час апеляційного перегляду справи підстав для постановлення окремої ухвали відповідно до вимог ст. 262 ЦПК України встановлено не було. 
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).
Рішення суду в частині позовних вимог ОСОБА_1 не оскаржувалось та колегією суддів не переглядалось. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення, а доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують, то апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.
Враховуючи, що вимоги апеляційної скарги залишено без задоволення, судові витрати, у відповідності до вимог ст. ст. 141, 382 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» між сторонами не розподіляються, а компенсуються за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 залишити без задоволення. 
Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 січня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 20 липня 2020 року.

Головуючий                                                         О.Ю. Тичкова

Судді                                                                        С.С. Кругова 

                                                                       Н.П. Пилипчук