Справа № 163/1765/20  Провадження №33/802/637/20 	Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С. 	
Категорія: ст.472 МК України	Доповідач: Гапончук  В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2020 року                                                                 місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
судді - Гапончука В.В.,
з участю 
представника митниці - Пікалюка М.С.
захисника - Кривошея А.М.,
розглянувши апеляційну скаргу в.о. заступника начальника митниці Вісьтака І. на постанову Любомльського районного суду від 13 серпня 2020 року, 

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою судді провадження в справі за протоколом про порушення митних правил № 0488/20500/20 щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 , водія ТОВ "Веставтотрейд", РНОКПП НОМЕР_1 ,, за ознаками правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, закрито на підставі п.1 ст.247 КпАП України за відсутністю в його діях складу правопорушення.
Згідно з протоколом № 0488/20500/20 ОСОБА_1 , прямуючи 30.04.2020 року з Республіки Польща в Україну через митний пост "Ягодин" Волинської митниці Держмитслужби водієм автомобіля "ДАФ", номерний знак НОМЕР_2 , з напівпричепом "Кьогель", номерний знак НОМЕР_3 , де перевозився вантаж поліпропіленової плівки, не задекларував за встановленою формою 206 штук ножів, 25 штук наборів ножів, 10 штук виробів з пластмаси, 24 штуки точилок, 8 штук столових кухонних виробів з чорних металів, усі торгівельної марки "Самура", загальною вартістю 122 388,12 гривень, що знаходились в напівпричепі разом із задекларованими товарами і були виявлені під час митного контролю.
Дії ОСОБА_1  кваліфіковані за ст.472 МК України. 
Не погодившись із таким судовим рішенням,  в.о. заступника начальника Волинської митниці ДФС подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність просить скасувати на прийняти нову постанову, якою визнати винним  ОСОБА_1  у порушенні митних правил за ст.472 МК України, накласти на нього стягнення в межах санкції цієї норми Закону.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши представника митниці, який апеляційну скаргу підтримав, захисника, який проти задоволення апеляційної скарги заперечив, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.2 ст.7 КпАП України провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статті  245, 252 КпАП України  регламентують, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
В силу положень ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 за ст.472 МК України вказаної вимоги закону дотримав.
Так, згідно з ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Відповідно до ч.1 ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Статтею 487 МК України визначено, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
В рішенні "Надточій проти України" Європейський Суд з прав людини у справі зазначив, що "положення Митного кодексу безпосередньо поширюються на всіх громадян, які перетинають кордон та регулюють їх поведінку шляхом застосування стягнень (штраф та конфіскація), які є як покаранням, так і стримуванням від порушення. Таким чином, митні правопорушення, які розглядаються, мають ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції".
Згідно з рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Авшар проти Туреччини" в оцінці доказів Суд встановив стандарт доказування "поза розумним сумнівом". Таке доказування передбачає співіснування досить вагомих, чітких та узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій факту, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом. 
Отже, в справі про порушення митних правил винуватість особи має бути також доведена поза розумним сумнівом.
Статтею 472 МК України встановлена відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Так, перевіркою матеріалів справи в апеляційному порядку встановлено, що ОСОБА_1 прямував 30.04.2020 року з Республіки Польща в Україну через митний пост "Ягодин" Волинської митниці Держмитслужби водієм автомобіля "ДАФ", номерний знак НОМЕР_2 , з напівпричепом "Кьогель", номерний знак НОМЕР_3 .
Для проходження митного контролю ОСОБА_1 було подано CMR B60685JY та інвойс № 210088116 в яких зазначено про переміщення вантажу на 31 вантажному місці.
Відповідно до акту про проведення митного огляду транспортного засобу № UA205020/2020/105615, після проходження контролю вантажу з допомогою рентгенівського апарату було виявлено, що в його причепі крім поліпропіленової плівки, є ще якість товари. В подальшому при огляді виявилося що це ножі та інше кухонне приладдя, які знаходилися в напівпричепі серед задекларованого товару. При цьому у графі 8.3.2 акту зазначено про відповідність переміщуваних товарів товарно-супровідним документам за кількістю вантажних місць (31-е місце) та вагою нетто, а в графі 8.3.4 - описано виявлення невказаних в деклараціям ножів та інших виробів торгівельної марки "Самура".
Таким чином, вилучені за цим протоколом товари та інвойс №1901186 були розташовані в транспортному засобі разом з вантажем поліпропіленової плівки, кількість вантажних місць та вага яких відповідали CMR B60685JY.
Разом з тим матеріали справи про порушення митних правил не доводять тієї обставини, що виявлений митниками у вантажному відділенні причепа товар належав водію ОСОБА_1 оскільки у виявленому і долученому до матеріалів справи співробітниками митниці при огляді товару інвойсі №1901186 відсутні реквізити, які б вказували про причетність останнього до його придбання.
Крім того в матеріалах справи відсутні також докази про обізнаність ОСОБА_1 з наявністю у вантажі іншого товару, ніж заявлений у товаро-супровідних документах, оскільки товар був завантажений, запакований та опломбований відправником, а не стандартний бланк накладної СМR, у якому була відсутня графа 18 для запису застережень перевізника не дозволила ОСОБА_1 скористатися своїм право зробити застереження про відсутність на завантаженні.
Отже, належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів про належність незаявленого товару саме ОСОБА_1 матеріали справи не містять, що свідчить про відсутність у діях останнього складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України.
У відповідності до ст.294 ч.7 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 284, 294 КпАП України, ст.528 МК України,         

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу в.о. заступника начальника митниці Вісьтака І. залишити без задоволення
Постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 13 серпня 2020 року в даній справі щодо  ОСОБА_1  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя                                         В.В. Гапончук