У Х В А Л А  
17 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 235/5221/18
провадження № 61-10816ск20 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 12 грудня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 25 березня 2020 року в цивільний справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на спадкове майно та усунення від права на спадкування,
ВСТАНОВИВ :
Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 12 грудня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Донецького апеляційного суду від 25 березня 2020 року рішення Дружківського міського суду Донецької області від 12 грудня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,               ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу скасовано.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу задоволено частково.
Встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з грудня 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
20 липня 2020 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дружківського міського суду Донецької області                   від 12 грудня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 25 березня            2020 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд.
Ухвалою Верховного Суду від 10 серпня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, а саме: для надання виправленої касаційної скарги, в якій необхідно зазначити підстави касаційного оскарження, їх правове обґрунтування, та доплати судового збору.
У серпні 2020 року від скаржника надійшла виправлена касаційна скарга з зазначенням підстав для касаційного оскарження та клопотання про звільнення від сплати судового збору, або відстрочення його сплати чи розстрочення його сплати.
Як на підставу касаційного оскарження, ОСОБА_1 посилається на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України та зазначає, що суд апеляційної інстанції не дослідив зібрані у справі докази, та наводить перелік цих доказів (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.
Суд касаційної інстанції роз`яснює, що вищевказана норма може слугувати підставою для касаційного оскарження судового рішення за умови, що скаржником буде обґрунтовано одну із підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України, однак, таких обґрунтувань касаційна скарга не містить.
Таким чином, недоліки касаційної скарги не усунуті у повному обсязі в частині зазначення підстав касаційного оскарження.
Крім того, скаржником не виконані вимоги законодавства в частині сплати судового збору.
Залишаючи касаційну скаргу без руху, суд касаційної інстанції крім іншого зазначав, що скаржником не сплачений у повному обсязі судовий збір та відсутні відомості про вартість спірного майна для визначення суми позову.
Так скаржником надано до суду звіт про оцінку спірної земельної ділянки, з якого вбачається, що вартість земельної ділянки становить 21 880 грн. З урахуванням поданих документів сума майнових вимог становить 53 762 грн. Відтак, до суду першої інстанції за позовну вимогу майнового характеру підлягав сплаті судовий збір у розмірі 704,80 грн, відповідно до суду касаційної інстанції - у розмірі 1409,60 грн.
З урахуванням судового збору у розмірі 2819,20 грн, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги за немайнові позовні вимоги та оскарження рішення суду в цій частині, то загальна сума судового збору становить 4228,80 грн.
На виконання вимог ухвали від 10 серпня 2020 року скаржник надала клопотання, в якому просить на вибір суду звільнити її від сплати судового збору, відстрочити або розстрочити його сплату в зв`язку з тяжким матеріальним станом.
В контексті статті 13 ЦПК України суд розглядає справи лише в межах заявлених учасником справи вимог. Розгляд на розсуд суду процесуальних питань, пов`язаних з процесуальними правами осіб, чинним законодавством не передбачений.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зменшити суму судового збору або звільнити від його сплати, за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Посилаючись на скрутний майновий стан, скаржник не надала доказів на підтвердження вказаних посилань (довідку органу державної влади про отримані доходи за попередній календарний рік тощо).
Відтак, відсутні обґрунтовані підстави для задоволення вказаного клопотання.
Суд роз`яснює, що відмова у задоволенні вказаного клопотання не позбавляє скаржника права звернутися з таким клопотанням повторно за умови підтвердження посилань належними та допустимими доказами.
Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Крім того, скаржнику, звертаючись з такого роду клопотанням, необхідно висунути чітку вимогу щодо звільнення, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору. Суд не уповноважений від імені особи вибирати, якими процесуальними правами вона може скористатися.
Таким чином ОСОБА_1 не усунула недоліки касаційної скарги у повному обсязі.
За змістом статті 127 ЦПК України встановлений судом строку може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
З урахуванням того, що скаржник звертається до суду особисто, без допомоги адвоката, не має достатніх знань в сфері юриспруденції, в зв`язку з чим не виконала у повній мірі вимоги цивільного процесуального законодавства щодо оформлення касаційної скарги, з метою недопущення порушення принципу доступу до правосуддя, Верховний Суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме: для надання скаржником виправленої касаційної скарги з урахуванням вимог цієї ухвали.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі невиконання вищевказаних вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Керуючись статтями 127, 261 ЦПК України,
УХВАЛИВ :
Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення зазначених вище недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                         А. А. Калараш