Провадження № 33/4820/48/20 
Справа № 684/654/19          Головуюча в 1-й інстанції Галиш І. Б. 
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Кулеша Л. М. 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 липня 2020 року м.Хмельницький

       Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Цугель А.О., захисника Герасимчук С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Старосинявського районного суду Хмельницької області від 21 листопада 2019 року про притягнення, останнього, до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою          ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить  десять тисяч  двісті гривень  з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп. 
За постановою суду, 13.09.2019 року о 16 год. 25 хв. в с. Щербані, по вул. Центральній, Старосинявського району,  ОСОБА_1  керував транспортним засобом мотоблоком марки «Forte» д.н.з. б/ НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі, у встановленому законом порядку, у присутності двох свідків, водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.         В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення норм КУпАП, вимог нормативних актів, що встановлюють порядок проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння. Вказує, що судом не взято до уваги клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із станом здоров`я, чим порушено його право на особисту присутність в судовому засіданні при розгляді справи, ненадання можливості скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, зокрема висловити свою позицію відносно складеного протоколу та надати докази своєї невинуватості. Вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає. Зазначає, що у справі відсутні докази, які б вказували на дотримання працівниками поліції порядку направлення на огляд до медичного закладу. Стверджує, що у відповідності з Інструкцією по експлуатації мотоблок призначений виключно для сільськогосподарських робіт, не підлягає реєстрації в органах ДАІ, а тому він не є транспортним засобом і в його діях відсутня об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Герасимчук С.С., на підтримку поданої апеляційної скарги, свідка, дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю апеляційну скаргу такою, що не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен, на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. 
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.
Суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про доведення вини ОСОБА_1 у скоєні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, при викладених у постанові обставинах.
       Так, з даних протоколу про адміністративне правопорушення серії  БД № 390324 від 13 вересня 2019 року вбачається, що 13.09.2019 року о 16 год. 25 хв. в с. Щербані Старосинявського району, по вул. Центральній, водій ОСОБА_1   керував мотоблоком Forte б/н з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, за допомогою приладу Драгер та в медичному заклад, відмовився у присутності двох свідків (а.с.2).
З письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слідує, що вони були очевидцями того, як поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер», а також у медичному закладі, на що, останній, відмовився (а.с. 3, 4). 
Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В суді апеляційної інстанції захисник не заперечувала факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, у вказаний день та місці, проте вказала на відсутність доказів того, що мотоблок є транспортним засобом, а також того, що ОСОБА_1 ним керував та його притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 126 КУпАП. 
Разом з тим, такі доводи захисника Герасимчук С.С. не знайшли свого підтвердження в процесі апеляційного розгляду. 
Свідок ОСОБА_4 , під час апеляційного розгляду, підтвердив, що у вказаний день та час він патрулював з іншими поліцейськими, проїжджаючи в с. Щербані Старосинявського району, побачили, що їм на зустріч рухався міні-трактор з причепом посеред проїжджої частини дороги. Водію було запропоновано зупинитись на узбіччі та в ході спілкування з ним було відчутно запах алкоголю з порожнини рота. У зв`язку з цим, йому в установленому законом порядку, в присутності двох свідків, було запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі, на що він відмовився. В свою чергу, ОСОБА_1 , який був водієм мотоблоку, пояснив, що він перевозив сміття з товаришем, і випив пива. 
З переглянутого апеляційним судом відеозапису видно, що трактор з причепом під керуванням ОСОБА_1 , рухався та був зупинений працівниками поліції. Йому, в присутності двох свідків, було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, від чого він відмовився, що було чітко відображено на відеозаписі. 
А відтак, твердження апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував вказаним транспортним засобом, не заслуговують на увагу, так як факт керування транспортним засобом саме ним підтверджується, переглянутим судом першої інстанції та апеляційним судом відеозаписом з нагрудної камери відеоспостереження поліцейського та показаннями поліцейського ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції. 
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, ОСОБА_1 та його захисником не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.
Доводи апелянта про порушення процедури порядку виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, позбавлені підстав та спростовуються відеозаписом з нагрудних камер відеоспостереження і письмовими показаннями свідків, які підтвердили, що ОСОБА_1 пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння і на місці зупинки транспортного засобу і в медичному закладі, тобто, так, як зазначено у протоколі, а саме, у встановленому законом порядку. 
Твердження сторони захисту про те, що суд незаконно розглянув справу про адміністративне правопорушення, без участі  ОСОБА_1 , чим порушено його право на захист, не взявши до уваги його клопотання про відкладення розгляду справи, є безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що суд неодноразово приймав заходи для належного повідомлення ОСОБА_1 про судові засідання, які були неодноразово відкладені за його заявами, які були подані ним без долучення доказів на поважність причин не з`явлення до суду, що свідчить про належність повідомлення ОСОБА_1 .
Окрім того, в процесі апеляційного розгляду ОСОБА_1 , як апелянту, надано право давати пояснення, заявляти клопотання, брати безпосередню участь у судому засіданні, користуватися правовою допомогою, збирати і подавати суду докази на підтвердження своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Свої права в апеляційній інстанції він реалізовував, скориставшись правовою допомогою. Його захист здійснювала захисник Герасимчук С.С., під час судових засідань, яка давала пояснення, подавала докази на підтвердження доводів апеляційної скарги, задавала запитання свідку, виконувала інші дії відповідно до укладеної із ОСОБА_1 угоди, а тому право на участь в судовому засіданні та на захист його інтересів поновлено, останньому, в апеляційній інстанції.
Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , а саме в частині того, що мотоблок марки «Форте» не є транспортним засобом, не підлягає реєстрації та призначений виключно для сільськогосподарських робіт, є необґрунтованими, оскільки  ст.130 КУпАП  передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, а також за відмову від проходження огляду такою особою.
Визначення терміну «транспортний засіб» наведено в п.1.10 Правил дорожнього руху України, згідно з яким транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. 
Проаналізувавши дану норму, можна дійти висновку, що у випадку, коли мотоблок служить для перевезення осіб, зокрема, і самого водія чи його вантажу, то в цьому випадку він є повноправним учасником дорожнього руху, і вважається транспортним засобом, а тому особа, що керує таким транспортним засобом повинна нести відповідальність за керування ним у стані сп`яніння чи відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому чинне законодавство не містить вказівки на те, що пристрій визнається транспортним засобом лише у разі присвоєння пристрою номерного знаку чи за наявності посвідчення водія у особи, яка ним керує.
Посилання сторони захисту на інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок суду про доведеність його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки подія та склад, вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції.
Невизнання ОСОБА_1 своєї провини в скоєнні цього адміністративного правопорушення, є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується матеріалами справи.
Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.  
Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі ОСОБА_1 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладене на ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.
З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах апеляційної скарги не вбачається. 
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя- 
п о с т а н о в и л а:
Постанову Старосинявського районного суду Хмельницької області від 21 листопада 2019 року щодо  ОСОБА_1  залишити без змін, а його апеляційну скаргу – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду                                         Л.М. Кулеша