ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Справа № 33/807/324/20 Головуючий в 1-й інстанції – Пивоварова Ю.О.
Єдиний унікальний № 331/1263/20 Доповідач в 2-й інстанції – Фомін В.А.
Категорія – ст.44-3 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
17 липня 2020 року                                                         м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А. за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Васильєвої О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2020 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

постановою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2020 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, притягнуто  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм ПрАТ «ЗАТП 123129», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.
Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Як зазначено в постанові, 24 березня 2020 року о 09 годині 20 хвилин, біля будинку № 52, розташованого по вул. Українській у м. Запоріжжі, ОСОБА_1 здійснював міське перевезення пасажирів за маршрутом № 89 на транспортному засобі «Меrсеdes-Benz», д.н. НОМЕР_1 , з перевищенням встановленої на перевезення кількості пасажирів, а саме - перевозив пасажирів у кількості 14 осіб, чим порушив правила щодо карантину людей, санітарно-протиепідемічних правил та норм, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2020 року №215 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211», Постановою Кабінету Міністрів України 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме послуги пасажирського автомобільного транспорту надав водій ОСОБА_1 під час вчинення адміністративного правопорушення (перевезення пасажирів автобусами, на таксі або легковими автомобілями на замовлення). Чи було таке перевезення регулярним, регулярним спеціальними або нерегулярним, відповідно до паспорту маршруту. У якому режимі руху здійснювалося перевезення: у звичайному режимі (основний вид перевезень), експресному режимі або режимі маршрутного таксі (додаткові види перевезень). Без з`ясування зазначених обставин неможливо стверджувати, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.44-3 КУпАП.
Таким чином, зміст протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього не відповідає вимогам ст.256 КУпАП в частині суті вчиненого правопорушення з огляду на п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211.
Зазначені обставини не були встановлені судом першої інстанції і безпідставно не взяті до уваги надані ним паспорт маршруту, договір між Виконавчим комітетом Запорізької міської ради та ПрАТ «Запорізьке автотранспортне підприємство 12329», змінний добовий наряд на 24.03.2020 року.
На підставі викладеного, просить скасувати постанову суду, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Васильєву О.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на встановлені суддею суду першої інстанції обставини справи, які викладені в оскаржуваній постанові, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду і є доведеною, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 провину свою не визнав та пояснив, що Постановою Кабінету Міністрів України щодо карантину введено заборону на здійснення перевезень понад 10 пасажирів одночасно в одному транспортному засобі у міському електричному (трамвай, тролейбус) та автомобільному транспорті, що здійснює регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах у звичайному режимі руху, а також перевезення понад 10 пасажирів одночасно в автобусах, які виконують регулярні пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах в режимі маршрутного таксі. Натомість, він 24.03.2020 року здійснював перевезення на міському автобусному маршруті № 89 в режимі експресу, тому вважає, що жодних обмежень він не порушував. Проте, він здійснював заходи для запобігання скупченню пасажирів та попереджував про небезпеку.

Разом з цим, доводи, заявлені ОСОБА_1 про свою невинуватість, спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії АА №070850 від 24 березня 2020 року, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомився, йому роз`ясненні права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, його копію отримав, що засвідчив своїм особистим підписом (а.с.1); рапортом сержанта поліції ОСОБА_2 щодо обставин зупинки транспортного засобу (а.с.2), а також долученим до матеріалів справи відеозаписом обставин зупинки транспортного засобу та складання протоколу про адміністративне правопорушення, на якому зафіксовано факт перебування у автобусі 14 осіб, при граничній допустимій кількості 10. Вказаним доказам суд надав належну правову оцінку.

Згідно абз.3 п.п.4 п.2 Постанови КМУ від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України корона вірусу COVID-19» (в ред. від 17.03.2020 року) заборонено з 12 год. 00 хв. 18 березня 2020 року до 3 квітня 2020 року перевезення понад 10 пасажирів одночасно в автобусах, які виконують регулярні пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах в режимі маршрутного таксі.

Диспозицією статті 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Таким чином, ОСОБА_1 не дотримавшись передбачених заборон щодо перевезення пасажирів, порушив встановлені постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 16 березня 2020 року № 215 правил щодо карантину людей, а тому в його діях наявний склад адміністративного правопорушення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що досліджені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Разом з цим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд не в повній мірі дотримався вимог ст.ст.23, 33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Малозначне правопорушення - це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Під час апеляційного розгляду з`ясовано обставини щодо майнового стану ОСОБА_1 , а саме згідно довідки про середню заробітну плату (дохід) за 2020 рік вбачається, що максимальний розмір заробітної плати ОСОБА_1 у 2020 році становив 2671,77 гривень, мінімальний розмір – 1224,72 гривень, середня заробітна плата складає 1957,97 гривень.

З урахуванням викладених обставин, а також беручи до уваги, що ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності притягується вперше, ступінь його вини, його вік, майновий стан, що підтверджується довідкою про нарахування заробітної плати за 2020 рік, фактично визнання факту порушення умов карантину, що є обставиною, яка пом`якшує відповідальність, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, а також те, що підприємством не вжито належних заходів на виконання умов карантину, не забезпечено додатковими працівниками для вжиття заходів на усунення та недопущення порушень умов карантину, апеляційний суд вбачає наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП за малозначністю вчиненого, обмежившись усним зауваженням.

На думку суду застосування саме такого заходу, як усне зауваження, буде достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Враховуючи вищенаведене, оскаржувана постанова судді першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі за ст.44-3 КУпАП стосовно ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2020 року, якою до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, скасувати.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП за малозначністю правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду В.А. Фомін
Дата документу  Справа № 331/1263/20