ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
17 серпня 2020 року           справа №200/4861/19-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Гаврищук Т.Г., Ястребової Л.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року у справі № 200/4861/19-а (головуючий суддя І інстанції Давиденко Т.В.), складеного в повному обсязі 17 липня 2019 року в м. Слов`янськ Донецької області, за позовом   ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії, - 

                                                      ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2019 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про  визнання неправомірними дії щодо не зарахування до пільгового розрахунку стажу роботи позивача період роботи з 22.07.1970 року по 01.02.1971 року, з 02.02.1971 року по 29.04.1971 року, з 30.05.1976 року по 01.05.1978 року в районі Крайньої Півночі на пільгових умовах, зобов`язання провести перерахунок пенсії та зарахувати до стажу роботи період з 22.07.1970 року по 01.02.1971 року, з 02.02.1971 року по 29.04.1971 року, з 30.05.1976 року по 01.05.1978 року в районі Крайньої Півночі, на пільгових умовах, а саме зарахувати один рік роботи у вказаний період часу у районі Крайньої Півночі, за один рік та шість місяців, з урахуванням проведених виплат, з 01.01.2004 року (з часу отримання УПФУ документів) (а.с. 4-9).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року відмовлено у задоволені позовних вимог (а.с. 60-63).
Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що  у нього виникло право на перерахунок пенсії з 14.01.2011 року, коли відповідач отримав від позивача заяву відповідного зразку та архівну довідку, на підставі якої йому було нараховано коефіцієнт по заробітку, але не враховано пільговий стаж. 06.11.2018 року позивач повторно звертався до відповідача з заявою про перерахунок пенсії відповідного зразку (а.с. 64-67).
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року, скасовано рішення суду першої інстанції та закрито провадження у справі (а.с. 93).
Постановою Верховного Суду від 07 липня 2020 року постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року скасовано, а справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду  (а.с. 135-144).
Ухвалами Першого апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2020 року прийнято справу до провадження та призначено її до розгляду на 17 серпня 2020 року (а.с. 147, 148).
Відтак, суд апеляційної інстанції переглядає рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року за апеляційною скаргою позивача.
Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
12 серпня 2020 року до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з підстав відпустки представника позивача,  яке суд не вважає за необхідне задовольняти, з огляду на можливість розгляду справи без участі позивача за наявними в матеріалах справи документів та не підтвердження необхідними документами поважність причин відкладення справи. При цьому явка позивача та його представника  не визнавалась обов`язковою.
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги,   перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - скасувати, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Маріупольському об`єднаному Управлінні Пенсійного фонду України Донецької області з 14.05.2003 року, як отримувач пенсії за віком. 
ОСОБА_1 відповідно до абз. 3 п. 5 розд. XV «Прикінцевих положень» Закону України №1058-IV звернувся до відповідача з заявою від 06.11.2018 року згідно додатку 4 про проведення перерахунку пенсії та включення до стажу роботи періоди з 22.07.1970 р. по 01.02.1971 р., з 02.02.1971 р. по 29.04.1971 р., з 30.05.1976 р. по 01.05.1978 р. в районі Крайньої Півночі на пільгових умовах, саме зарахувати один рік роботи у вказаний період часу у районі Крайньої Півночі, за один рік та шість місяців, з урахуванням проведених виплат з 01.01.2004 року на підставі наявних документів в пенсій справі, так як підставою є запис у трудовій книжці та додаткові довідки (а.с. 12).
Листом від 07.12.2018 року № 9719/34-2/03 Маріупольське ОУПФУ відмовило ОСОБА_1 у перерахунку пенсії позивачу та зазначило, що стаж роботи з 22.07.1970 р. по 01.02.1971 р., з 02.02.1971 р. по 29.04.1971 р., з 30.05.1976 р. по 01.05.1978 р. не було зараховано в розрахунку один рік роботи з один рік і шість місяців у зв`язку з тим, що позивачем до управління не були надані трудові договори за вищевказані періоди, або довідки із зазначенням періоду роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Трудова книжка не містить будь-яких зазначень про користування пільгами, як особа, що здійснювала трудову діяльність в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. По трудовій книжці можливо зарахувати стаж на пільгових умовах 1 рік за 1 рік та 6 місяців за умови наявності в трудовій книжці штампу - Крайня Північ, та позначки на який термін було укладено угоду або трудового договору, або довідки користування пільгами.  (а.с. 14-16).
Не погодившись із не проведенням перерахунку пенсії позивач звернувся до суду із даним позовом. 
Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано підтверджуючих документів здійснювання трудової діяльності в районах Крайньої Півночі.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з рішенням суду першої інстанції, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.
Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.
Згідно  із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 (далі - Закон № 1058) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Згідно із частиною першою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону № 1058-IV).
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону № 1058-IV).
Відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 листопада 2005 року №21-1, затвердженого на виконання наведеного вище Закону, встановлено наступне.
Відповідно до пункту розділу 1.5. розділу І Порядку № 22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.
Форма і зміст заяви затверджена Порядком № 22-1 (додаток № 3).
Згідно з абзацом 5 пункту 1.7 розділу І Порядку № 22-1, днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.
Документи, необхідні для перерахунку пенсії, наведені в розділі ІІ Порядку № 22-1.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою від 06.11.2018 року про проведення перерахунку пенсії та включення до стажу роботи періоди з 22.07.1970 р. по 01.02.1971 р., з 02.02.1971 р. по 29.04.1971 р., з 30.05.1976 р. по 01.05.1978 р. в районі Крайньої Півночі на пільгових умовах, саме зарахувати один рік роботи у вказаний період часу у районі Крайньої Півночі, за один рік та шість місяців, з урахуванням проведених виплат з 01.01.2004 року на підставі наявних документів в пенсій справі, та надав трудову книжку та додаткові довідки від 29.08.2014 року № 2374, про що зазначено в додатках до заяви (а.с. 12).
Посилання суду першої інстанції щодо неналежного звернення позивача є незмістовним, оскільки заяву подано не в довільній формі, а викладено на бланку, який складено відповідно до Додатку №4 до пункту 37 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При цьому, подання заяви і в довільній формі не заборонено діючим законодавством.
Відповідно до пункту 4.1 розділу І Порядку № 22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі (пункт 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1).
Пунктом 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 визначено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.
Згідно з пунктом 4.7. розділу IV Порядку № 22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Як вбачається з матеріалів справи, заява позивача про перерахунок пенсії від 06 листопада  2018 року розглянуто відповідачем в порядку Закону України «Про звернення громадян» та надано лист - відповідь, які мають роз`яснювальний характер та не тягнуть для позивача правових наслідків.
При цьому,  недотримання порядку звернення до Пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії є формалізмом, оскільки, по-перше, зі змісту заяв позивача про перерахунок пенсії вбачається, що вони містить всю необхідну інформацію, що передбачена і заявою встановленого зразка, а, по-друге, з огляду на відповідь УПФ, неналежна форма заяви не була підставою для відмови.
Рішення про перерахунок/відмову у перерахунку пенсії відповідачем не приймалось, що є порушенням вимог Закону № 1058 та Порядку № 22-1.
Відтак, суд апеляційної інстанції вважає висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволені позовних вимог з підстав неналежного звернення позивача до пенсійного органу незаконним, що тягне за собою скасування рішення суду першої інстанції.
Щодо суті позовних вимог, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до п. 5 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» період роботи до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 1991 року.
Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого   1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».
Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.
Відповідно до п. 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.
Пунктом 7 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф «б» цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.
Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
При цьому пункт 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР №1029 від   10 листопада 1967 року.
Спору, що місцевість, де працював позивач, відносилась до районів Крайньої Півночі, між сторонами не існує.
Отже, з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.
Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі № 302/662/17-а, від 18 грудня 2018 року у справі № 263/13671/16-а, від 10 січня 2019 у справі № 352/1612/15а (2а/352/70/15), від 10 вересня 2019 року у справі № 348/2208/16-а.
Як вбачається з матеріалів справи, 06 листопада 2018 року до заяви про перерахунок пенсії позивачем надано трудову книжку, архівну довідку від 29 серпня 2013 року № 2374 та довідку про отриманий дохід.
З трудової книжки позивача вбачається, що він з 22.07.1970 року по 01.02.1971 року, з 02.02.1971 року по 29.04.1971 року, з 30.05.1976 року по 01.05.1978 року в « Норильском горно-металлургическом комбинате им. А.П.Завенягина » (а.с. 20-21).
Доказом того, що м. Норільськ є районом Крайньої Півночі, слугує архівна довідка від 29 серпня 2013 року № 2374, в якій вказано, що «Норильский филиал по торговой технике «Росторгмонтаж» Красноярского СПК, продовольственный торг управления торговли и ремонтно-строительное управление управления торговли Норильского горно-металлургического комбината им. А.П.Завенягина находились на територии города Норильска» (а.с. 17).
При цьому в матеріалах справи наявна довідка від 29 серпня 2013 року № 2374 про нарахування позивачу у 1970, 1971, 1977, 1978 роках заробітної плати (а.с. 18).
За встановлених обставин, коли факт роботи позивача в районах Крайньої Півночі підтверджується записами в трудовій книжці, які також безпосередньо кореспондуються із наданими архівними довідками, то спірні періоди роботи позивача в районах Крайньої Півночі підлягають пільговому розрахунку як один рік роботи за один рік шість місяців.
А відтак, пенсія позивача має бути перерахована у пільговому обчисленні, а дії управління щодо неналежного розрахунку пенсії є неправомірними, порушене право позивача має бути відновленим.
Посилання позивача щодо необхідності проведення перерахунку пенсії з 01.01.2004 року є незмістовним, оскільки із відповідною заявою позивач звернувся 06.11.2018 року.
Відтак, суд апеляційної інстанції вважає за потрібне зобов`язати  Маріупольське об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, що враховується при призначенні, виплаті та перерахунку пенсії, період роботи з 22.07.1970 року по 01.02.1971 року, з 02.02.1971 року по 29.04.1971 року, з 30.05.1976 року по 01.05.1978 року в Російській Федерації (районі Крайньої Півночі ) у пільговому обчисленні один рік як один рік і шість місяців, провівши перерахунок призначеної пенсії з 06.11.2018 року (тобто з моменту звернення).
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції із частковим задоволенням позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.            
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.          Як зазначив Європейський суд з прав людини в справі «Золотас проти Греції» стаття 1 Протоколу № 1, яка має за головну мету захистити особу від будь-якого посягання держави на повагу до її майна, може також вимагати позитивних зобов`язань, відповідно до яких держава має вжити певних заходів, необхідних для захисту права власності, зокрема, якщо існує прямий зв`язок між заходом, якого заявник може правомірно очікувати від влади, і ефективним користуванням ним своїм майном (Zolotas v. Greece, заява № 66610/09). Подібний висновок викладений у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Капітал Банк АД проти Болгарії» (Capital Bank AD v. Bulgaria, заява № 49429/99).                                 
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.                                            
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.                     
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є  неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове  рішення про  часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись статтями  271, 287, 310, 317, 322, 329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року у справі № 200/4861/19-а  - задовольнити частково.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року у справі № 200/4861/19-а- скасувати.
Прийняти нову постанову.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати неправомірними дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу, що враховується при призначенні, виплаті та перерахунку пенсії, періоду роботи в районах Крайньої Півночі у пільговому обчисленні рік роботи як один рік і шість місяців за період з 22.07.1970 року по 01.02.1971 року, з 02.02.1971 року по 29.04.1971 року, з 30.05.1976 року по 01.05.1978 року.
Зобов`язати Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, що враховується при призначенні, виплаті та перерахунку пенсії, період роботи з 22.07.1970 року по 01.02.1971 року, з 02.02.1971 року по 29.04.1971 року, з 30.05.1976 року по 01.05.1978 року в Російській Федерації (районі Крайньої Півночі ) у пільговому обчисленні один рік як один рік і шість місяців, провівши перерахунок призначеної пенсії з 01.11.2018 року.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 17 серпня 2020 року.

Судді                                                                                Т.Г. Арабей                                            
                                                                                          Т.Г. Гаврищук
                                                                                          Л.В. Ястребова