ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

22 липня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 199/245/20(2-а/175/14/20)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Щербака А.А. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Малиш Н.І.,     
розглянувши в м. Дніпро в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року  (суддя Реброва С.О.) в адміністративній справі №199/245/20(2-а/175/14/20) за позовом ОСОБА_1 до інспектора сержанта поліції 3 батальйону 1 роти УПП ДПП у Дніпропетровській області Іванова Олексія Олександровича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови,-

                                                   ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся з позовом, в якому просив скасувати постанову серії ЕАК №1940764 від 05 січня 2020 року складену інспектором УПП в Дніпропетровській області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року позов задоволено частково.
Суд скасував постанову серії ЕАК №1940764 від 05 січня 2020 року складену інспектором УПП в Дніпропетровській області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП. У задоволенні іншої частини вимог відмовив.
Департаментом патрульної поліції Національної поліції України подана  апеляційна скарга, просить оскаржене рішення скасувати, у задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при вирішенні даної справи суд не встановив в повній мірі обставини справи, не надав належної правової оцінки поясненням сторін та матеріалам справи, допустив невідповідність висновків суду дійсним обставинам та матеріалам  справи.
В силу пункту 1 частини 1  статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України  суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що зі спірної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , 05 січня 2020 року о 12.36.38 в м. Дніпро пров. Новопрудний, 28 керував ТЗ після зупинки, на вимогу працівника поліції, не пред`явив на вимогу посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п. 2.4 ПДР України. Спірною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 1  ст. 126 КУпАП.
Позивач постанову про притягнення до адміністративної відповідальності оскаржив до суду.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що при винесені спірної постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, інспектором було проігноровано вимоги ст. 251 КУпАП відповідно до якого, ним як суб`єктом владних повноважень, повинен здійснюватись розгляд адміністративного правопорушення.
Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується.
Згідно з пункту 8 частини першої  статті 23 Закону України «Про Національну поліцію»  поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини першої  статті 23 Закону України «Про Національну поліцію»  визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням  Правил дорожнього руху  його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до частини п`ятої  статті 14 Закону України «Про дорожній рух»  учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього  Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За пунктом 1.3.  Правил дорожнього руху  України, затверджених  постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).
В силу положень  статті 222 КУпАП  органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення  правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Частиною другою  статті 258 КУпАП  передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття  283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.
В розділі 2  ПДР  України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.
Відповідно до пункту 2.1  ПДР  України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
За приписами пункту 2.4  ПДР  України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1  ПДР  України.
Аналогічні положення закріплені законодавцем також у  статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.
А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).
Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1  ПДР  України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Частиною першою  статті 126 КУпАП  передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.
Оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №1940764 від 05 січня 2020 року складена з огляду на відмову позивача пред`явити посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.
Як свідчать матеріали справи, позивач не заперечує факт непред`явлення посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб для перевірки на вимогу працівника поліції.
Доводи позивача, стосовно необґрунтованості винесення постанови, а саме факту не здійснення правопорушення за яке передбачена відповідальність за частиною першою  статті 126 КУпАП, спростовуються матеріалами справи, оскільки право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
При прийнятті оскаржуваного судового рішення, судом першої інстанції не застосував вказані норми права.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року (справа 127/19283/17).
Таким чином, рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року підлягає скасуванню, а в задоволенні позову необхідно відмовити.
Керуючись  ст. ст.  315,  317,  321,  322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України  задовольнити.
Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2020 року в адміністративній справі №199/245/20(2-а/175/14/20) за позовом ОСОБА_1 до інспектора сержанта поліції 3 батальйону 1 роти УПП ДПП у Дніпропетровській області Іванова Олексія Олександровича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови скасувати.
В задоволенні позову відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Постанова  у повному обсязі складена 22 липня 2020 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш