УХВАЛА

28 липня 2020 року     
Київ
справа № 2а-5547/11/1470
адміністративне провадження № К/9901/13499/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Гімона М.М.,
суддів: Гусака М.Б.,  Усенко Є.А., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області, яке є правонаступником Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області, на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.09.2011 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.05.2019 у справі № 2а-5547/11/1470 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Електрім-2000» до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
25.05.2020 до суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі - ГУ ДПС), направлена до суду поштою 20.05.2020.
Одночасно ГУ ДПС було заявлено клопотання про визнання поважними причини пропуску строку на касаційне оскарження та поновлення цього строку, яке вмотивоване тим, що вперше касаційна скарга у цій справі подавалася 01.07.2019, проте у зв`язку з відсутністю коштів на сплату судового збору була залишена без руху, а в подальшому ухвалою Верховного Суду від 14.08.2019  повернута. Зазначає, що повторне звернення відбувається в порядку частини другої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України).
Оцінивши наведені скаржником обставини та обґрунтування причин пропуску строку, Верховний Суд ухвалою від 02.06.2020 визнав їх неповажними та запропоновав скаржнику у десятиденний строк з дня закінчення строку дії карантину повідомити інші поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження, подати уточнену касаційну скаргу, зміст якої, зокрема щодо підстав касаційного оскарження, має бути викладено з урахуванням вимог передбачених статтею 328 КАС України та надати платіжний документ про оплату судового збору за подання касаційної скарги.
На виконання вимог цієї ухвали, від ГУ ДПС 01.06.2020 надійшла уточнена касаційна скарга, в якій визначено підстави касаційного оскарження - пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та пункти 3 і 4 частини другої статті 353 КАС України та заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень. Клопотання про поновлення строку вмотивоване тим, що вперше касаційну скаргу ним подано до суду в належний строк, проте у зв`язку з відсутністю коштів на сплату судового збору, касаційну скаргу було повернуто. Звертає увагу, що граничний строк подання касаційної скарги збігся з періодом карантинних заходів пов`язаних із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), отже строк на касаційне оскарження судових рішень ним не пропущено, Зазначає, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до суду, а тому відповідач просить визнати причини пропуску строку поважними та поновити його.
Отже, фактично зазначені скаржником підстави для поновлення строку є аналогічними тим, які вже Суд оцінив і визнав неповажними ухвалою про залишення касаційної скарги без руху.
Суд повторно звертає увагу скаржника, що за змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами. У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов`язано з тим, що держава повинна дотримуватися раніше згаданого принципу «належного урядування» та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.
Відповідно до статті 129 Конституції України та статей 2, 8 КАС України однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Доводи скаржника, що строк на касаційне оскарження судових рішень ним не пропущено, оскільки такі строки є продовженими на підставі Закону України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» є безпідставними. Враховуючи, що Закон № 540-IX набрав чинності 02.04.2020, а ухвалу Верховного Суду від 14.08.2019 про повернення вперше поданої касаційної скарги у цій справі скаржником отримано 21.08.2019, тобто, з моменту отримання зазначеної ухвали до запровадження на території України карантину, пройшло майже вісім місяців.
Та обставина, що повернення касаційної скарги не позбавляє повторного звернення до суду не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої касаційної скарги без урахування процесуальних строків встановлених для цього, а у Суду - обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.
Крім того, не виконано вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху в частині надання платіжного документа про сплату судового збору.
Ураховуючи обставини справи, зазначену скаржником причину пропуску строку на касаційне оскарження не можна вважати поважною, якщо вона не залежить від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, і пов`язана з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами. 
Відповідно до приписів статті 44 КАС України відповідач, який діє як суб`єкт владних повноважень, однак має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на касаційне оскарження судового рішення, повинен забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту, для чого, як особа, зацікавлена у її поданні, повинен вчиняти можливі та залежні від нього дії, використовувати всі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.
За змістом пункту 4 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.
Отже, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки наведені скаржником підстави для поновлення такого строку є неповажними.
На підставі наведеного керуючись частиною третьою статті 3, пунктом 4 частини першої статті 333 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Миколаївській області про поновлення строку на касаційне оскарження, визнавши зазначені в ньому причини пропуску строку неповажними.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Головного управління ДПС у Миколаївській області, яке є правонаступником Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області, на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.09.2011 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.05.2019 у справі № 2а-5547/11/1470 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Електрім-2000» до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді	М.М. Гімон М.Б. Гусак   Є.А. Усенко