П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

07 липня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/2907/20	

Категорія: 112010200                                                                                                             
                                                                                                                                Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С. О.
                                                                                                                                Час і місце ухвалення: м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  –  Лук`янчук О.В.
суддів              –  Бітова А. І.
                                  –  Ступакової І. Г.                       
при секретарі –  Черкасовій Є. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій щодо не здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 119 814 грн. починаючи з 19 лютого 2020 року та зобов`язання вчинити певні дії,-      

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо нездійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 на підставі довідки Територіального управління державної судової адміністрації в Одеській області за №6-597/20/5 від 02.03.2020 року про суддівську винагороду, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 119  814 грн., починаючи з 19 лютого 2020 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 на підставі довідки Територіального управління державної судової адміністрації в Одеській області №6-597/20/5 від 02.03.2020 року про суддівську винагороду, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 119 814 грн., починаючи з 19 лютого 2020 року;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1  витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 681 грн. 60 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 02 листопада 2005 року позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного Фонду України, і отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.  04.03.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Одесі з заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки №6-597/20/5 від 02.03.2020 року. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за №2193 від 04 березня 2020 року ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці у зв`язку з відсутністю порядку проведення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням рішення Конституційного суду України від 18.02.2020 року по справі №1-15/2018(4086/16) до надходження роз`яснень щодо порядку проведення такого перерахунку. Позивач вважає, що відповідачем свавільно витлумачений порядок виконання рішення Конституційного суду України від 18.02.2020 року по справі №1-15/2018(4086/16) та протиправно не проведений перерахунок щомісячного довічного грошового утримання.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій щодо не здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 119     814 грн. починаючи з 19 лютого 2020 року та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено. 
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо нездійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 на підставі довідки Територіального управління державної судової адміністрації в Одеській області за №6-597/20/5 від 02.03.2020 року про суддівську винагороду, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 119 814 грн., починаючи з 19 лютого 2020 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 на підставі довідки Територіального управління державної судової адміністрації в Одеській області №6-597/20/5 від 02.03.2020 року про суддівську винагороду, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 119  814 грн., починаючи з 19 лютого 2020 року.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1681 грн. 60 коп.  
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що суддям у відставці, яким за зверненням за перерахунком вже перераховано з 01.01.2020 року щомісячне грошове утримання судді у відставці із 15 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб, то наступний перерахунок з урахуванням рішення Конституційного суду можливо буде провести лише після збільшення суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста їх участь в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.
Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного. 
Судом першої інстанції встановлено, що Постановою Верховної Ради України №3019-IV від 20 жовтня 2005 року “Про звільнення суддів”, відповідно до пункту 15 частини першої статті 85, пункту 9 частини п`ятої статті 126 Конституції України, статті 43 Закону України “Про статус суддів”, звільнено з посади судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 – у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Відповідно до наказу Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеській області №69-ос від 01 листопада 2005 року, ОСОБА_1 , судді Приморського районного суду місті Одеси, звільненому у відставку, відповідно до статті 43 Закону України “Про статус суддів” встановлено з 02 листопада 2005 року виплату щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків заробітку (стаж роботи для виплати довічного грошового утримання складає 39 років 10 місяців 17 днів).
З 02 листопада 2005 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.
Відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №6-597/20/5 від 02.03.2020 року, станом на 19 лютого 2020 року суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 119    814,00 грн., у тому числі: - посадовий оклад – 63    060,00 грн.; - доплата за вислугу років (80%) – 50    448,00 грн.; - доплата за перебування на адміністративній посаді в суді (10%) – 6    306,00 грн.; - доплата за науковий ступінь – 0,00 грн.; - доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці – 0,00 грн.; - щомісячна доплата відповідно до частини шостої статті 135 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” - 0,00 грн.
04 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління державної судової адміністрації в Одеській області за №6-597/20/5 від 02.03.2020 року, згідно якої його суддівська винагорода для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці, яка враховується при перерахунку з 19 лютого 2020 року складає - 119 814,00 грн.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за №2193 від 04 березня 2020 року ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці у зв`язку з відсутністю порядку проведення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням рішення Конституційного суду України від 18.02.2020 року по справі №1-15/2018(4086/16) до надходження роз`яснень щодо порядку проведення такого перерахунку.
Позивач, вважаючи дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року відповідно до довідки №6-597/20/5 від 02.03.2020 року протиправним, звернувся з даним позовом до суду.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що з урахуванням рішення Конституційного Суду України №2-р/2020 від 18 лютого 2020 року, позивач набув право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 року яке має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя, а тому прийшов до висновку про протиправність дій відповідача щодо не здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачу на підставі довідки  від 02.03.2020 року та зобов`язав відповідача здійснити такий перерахунок з 19.02.2020 року.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.
Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.
Згідно абзацами 10, 14 статті 126 Конституції України підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням. Повноваження судді припиняються у разі досягнення суддею шістдесяти п`яти років.
Відповідно до  ст.130 Конституції України  держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Згідно з ч.1  ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»  суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 141 Закону України від 07.07.2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів»  у редакції  Закону від 12.02.2015 року №192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд»  та  рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 у справі №4-рп/2016  встановлено, що у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Аналогічні положення також містяться у ч.4  ст.142 Закону України від 02.06.2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
Отже, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.
Відповідно до ч.1  ст.43 Закону України «Про статус суддів» №2862-XII від 15.12.1992 року  (чинного на момент виходу позивача на пенсію) (далі  Закон №2862-XII), кожен суддя за умови, що він працював на посаді  судді  не менше 20 років, має право на відставку, тобто на  звільнення його від виконання обов`язків за  власним  бажанням або у зв`язку з закінченням  строку  повноважень.
Частиною 2  ст.43 Закону №2862-XII  передбачено, що за  суддею,  який  перебуває  у  відставці, зберігається звання судді і такі ж гарантії недоторканності та соціального захисту, як і до виходу у відставку.
Згідно ч.4  ст.43 Закону №2862-XII, судді,  який  пішов  у  відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу" ( 3723-12 ). Судді у відставці, який має стаж роботи на  посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором  пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на  відповідній посаді судді. За кожний повний  рік роботи понад 20 років  на посаді судді  розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Судді  у відставці, який має стаж роботи на  посаді  судді  менше  20 років  і досяг 55-річного  віку (для жінок –  50 років), розмір щомісячного грошового утримання обчислюється пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді.  При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання в  зазначеному розмірі, або, за його вибором,  призначається  пенсія  на  умовах, передбачених  статтею 37 Закону України  "Про  державну  службу.
Організація судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд регулюється  Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року №1402-VIII  (далі - Закон №1402-VIII).
Згідно з пунктом 2 розділу  ХІІ  Прикінцевих та Перехідних положень Закону №1402-VIII  визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом,  Закон України "Про судоустрій і статус суддів", крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.
Відповідно до частини третьої  статті 135 Закону №1402-VIII  базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Відповідно до частини першої  статті 142 Закону №1402-VIII  судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого  статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним  Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.
Відповідно до частини третьої  статті 142 Закону №1402-VIII  щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Разом з тим,  Прикінцевими та Перехідними положеннями Закону №1402-VIII  передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Так, підпунктом 1 пункту 24 розділу  ХІІ  Прикінцевих та Перехідних положень Закону №1402-VIII  встановлено, що розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, для судді місцевого суду з 1 січня 2020 року - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (пункт 24 розділу  ХІІ  Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII).
Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 16.10.2019 року №193-IX, яке набрало чинності 07.11.2019 року, виключено п.22, 23  Прикінцевих та Перехідних положень Закону №1402-VIII, якими було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим  Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом. До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень  Закону України "Про судоустрій і статус суддів"  (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами).
Пунктом 25 розділу  ХІІ  Прикінцевих та Перехідних положень Закону №1402-VIII  встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим  Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим  Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим  Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень  Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90%суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Досліджуючи правове поняття "щомісячне довічне грошове утримання судді", Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення №18-рп/2011 від 14 грудня 2011 року, вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячне грошове утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці сплачує Пенсійний фонд України за рахунок Державного бюджету, діючому судді виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказує про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.
Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях, а саме: від 24 червня 1999 року №6-рп/99, від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 01 грудня 2004 року №19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18 червня 2007 року №4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів); рішення №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, а також у рішенні №2-р/2020 від 18 лютого 2020 року.
Рішенням Конституційного Суду України  № 2-р/2020 від 18 лютого 2020 року  були визнані такими, що не відповідають  Конституції України  (є неконституційними), положення пункту 25 розділу  ХІІ  Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII  зі змінами.
У вказаному рішенні зазначається, що згідно з положеннями пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 «право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим  Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим  Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень  Закону України «Про судоустрій і статус суддів»  (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41- 45, ст. 529; 2015 р., №№ 18- 20, ст. 132 і з наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного  Закону».
Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої  статті 126 Конституції України).
Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини  Рішення Конституційного Суду України від 19 листопада 2013 року №10-рп/2013).
Визначені  Конституцією  та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію не допущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини  Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року №3-рп/2013).
Конституційний Суд України також зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання. Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному  Законом №1402.
Конституційний Суд України визначає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ „Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України що до гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України. У зв`язку з викладеним, п.25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII, якою було передбачено право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, визнано неконституційними.
Також Конституційний Суд України зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.
Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному  Законом  №1402.
Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.
Запровадження згідно із положеннями  пункту 25  розділу XII „Прикінцеві та  перехідні положення  Закону №1402  різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням  частини першої статті 126 Основного Закону України  щодо гарантування незалежності суддів Конституцією  і законами України.
Згідно пункту 3  Рішення Конституційного Суду України №2-р/2020 від 18.02.2020 року положення Закону України  „Про судоустрій і статус суддів  від 2 червня 2016 року  №1402-VIII  зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня  ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Разом з цим, набрання чинності рішенням Конституційного Суду України, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним. Відтак, такі правовідносини  безпосередньо пов`язуються з дією закону. 
Таким чином, перерахунок, який просить здійснити позивач обумовлений відновленням раніше порушених його прав з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020.
При цьому, суд зазначає, що зміна розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.
Тобто, з 19.02.2020 року позивач набув право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Отже, зважаючи на те, що позивач вийшов у відставку з посади судді 01.11.2005 року і отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, яке має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя, колегія суддів приходить до висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо нездійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 на підставі довідки Територіального управління державної судової адміністрації в Одеській області за №6-597/20/5 від 02.03.2020 року про суддівську винагороду, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 119     814 грн., починаючи з 19 лютого 2020 року є протиправними, що вірно встановлено судом першої інстанції.
Крім того, суд першої інстанції правомірно зазначив про необґрунтованість доводів відповідача щодо відсутності порядку проведення перерахунку, оскільки підставою для проведення перерахунку є збільшення розміру суддівської винагороди працюючого судді, що підтверджене відповідною довідкою, яку надав позивач, а необхідності окремого порядку проведення перерахунку Закон "Про судоустрій і статус суддів" не передбачає.
При цьому, доводи апелянта що суддям у відставці, яким за зверненням за перерахунком вже перераховано з 01.01.2020 року щомісячне грошове утримання судді у відставці із 15 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб, то наступний перерахунок з урахуванням рішення Конституційного суду можливо буде провести лише після збільшення суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді є безпідставними, оскільки саме 19.02.2020 року втратили чинність обмеження, встановлені пунктом 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № №1402-VIII, згідно з якими право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим  Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. При цьому такі посилання не були підставою для відмови позивачу у проведенні перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці.
Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315,  316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення  без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 09 квітня 2020 року, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5ст.328 КАС України  в касаційному порядку оскарженню не підлягає
Керуючись ст.ст. 308, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,
                                           
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.
Рішення  Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2020 року залишити без змін .
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
                                                        Повний текст постанови складено та підписано 07 липня 2020 року. 

Головуючий суддя:                                                                                  О.В. Лук`янчук 
Суддя:                                                                                                       А. І. Бітов
Суддя:                                                                                                       І. Г. Ступакова