ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 р.	Справа № 520/5619/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Сіренко О.І. ,  Калиновського В.А. ,
за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 06.12.19 року по справі № 520/5619/19
          за позовом       ОСОБА_1  
          до      Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області              
          про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
26.11.2019 позивач, ОСОБА_1 , подав заяву в порядку ст.ст.382,383 КАС України, в якій позивач просив суд ухвалити судове рішення про встановлення судового контролю та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2019 у справі 520/5619/19 про зобов`язання суб`єкта владних повноважень здійснити перерахунок та виплату державної пенсії по інвалідності, що настала внаслідок захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року № 1-р(11)/2019 за визначеною Законом і Конституційним Судом України формулою розрахунку «виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року у розмірі 20865 грн. (4173х5); ухвали в порядку, встановленому для подання заяв про встановлення судового контролю, судове рішення та визнати протиправними рішення дії та бездіяльність , вчинені суб`єктом владних повноважень – відповідачем на виконання рішення суду.
В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначав, що 30.09.2019 у справі видано виконавчий лист, на підставі якого 01.11.2019 державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 60462442, проте вказане постанова отримана позивачем 16.11.2019, що на його думку вказує на неналежне виконання рішення суду. Крім того у заяві про встановлення судового контролю зазначено, що відповідач по справі стверджує, що рішення Конституційного Суду України від  25.04.2019 у справі 1-р (11)/2019 не містить положень щодо порядку його виконання та що рішення виконується у відповідності до положень постанови КМУ, що на думку заявника свідчить про неналежне виконання рішення суду. Листом від 04.11.2019 № 3495/04.9-20 ГУ ПФУ у Харківській області запропонувало позивачу повернути  на рахунок пенсійного фонду помилково виплачений борг виплачений за рішенням суду від 25.04.2019 по 30.06.2019 у розмірі 11982.74 грн., яка буде виплачена в порядку, визначеному постановою КМУ від 22.08.2018 № 649.
Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та прийняти нову, якою задовольнити вимоги заяви, поданої в порядку ст. 382 КАС України.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, позивач в апеляціній скарзі зазначає, що постановою державного виконавця Управління ДВС ГТУЮ у Харківській області від 01.11.2019р. відкрито виконавче провадження ВП №60462442, згідно якого боржнику запропоновано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Більше того, в порушення ст.28 ЗУ про виконавче провадження щодо надсилання документів ВП не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Постанова ВП №60462442, згідно відтиску штампу на поштовому конверті відправлена 14.11.19р. та отримана позивачем 16.11.19р., що свідчить що протягом 14 днів виконавче провадження не виконувалося.
Позивач зауважує, що пенсія йому призначена довічно, зважаючи на норми законодавства а також законодавчого та у рішенні Конституційного Суду визначення «мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня відповідного року», яка встановлюється щорічно ЗУ Про Державний бюджет», і на підставі відповідної норми (ч.3 ст.59) Закону та Рішення КСУ судове рішення не виконано. 
Позивач вважажє, що норми Закону і Конституції ігноруються відповідачем систематично, як і не надаються роз`яснення, відповіді на звернення та повідомлення про здійсненні перерахунки/розрахунки пенсійної виплати призначеної довічно.
Позивач звертає увагу, що орган ПФУ виплату проводить відповідно до Постанови КМУ від 22.08.18 №649. Тобто, на думку позивача, в порушення не тільки принципу «вищої сили закону над підзаконним актом», але і законодавчо встановленої дії принципу незворотності нормативно правового акту в часі в силу приписів ст. 58 Конституції.
На думку позивача, наявні обставини свідчать, про не виконання ГУ ПФУ рішення суду що набрало законної сили, тлумачення судового рішення на власний розсуд в супереч вимогам Закону, рішенню КСУ а також застосування подзаконного акту а не визначеного Законом, рішенням КСУ і судовим рішенням розрахунку.
На думку позивача, відповідач всупереч Закону застосовує підзаконний акт, який не має вищої юридичної сили, застосовується в порушення принципу «зворотньої дії закону в часі» та більше того тлумачить норму закону, в тому числі і висновки КСУ і рішення суду що набрало законної сили, з застосуванням «співвідношення до відсотку втрати працездатності». Тобто, орган ПФУ фактично змінює обов`язкове до виконання рішення суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2019 у справі 520/5619/19 адміністративний позов   ОСОБА_1 до Ізюмського об`єднаного управління ПФУ Харківської області про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення від 17.05.2019 № 25 Ізюмського об`єднаного управління ПФУ Харківської області “Про відмову в перерахунку пенсії”; зобов`язано Ізюмське об`єднане управління ПФУ Харківської області провести з 25.04.2019 перерахунок та виплату державної пенсії по інвалідності, що настала внаслідок захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України “Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” та рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року № 1-р(11)/2019
Ухвалою від 23.09.2019 замінено боржника у виконавчому листі по справі №520/5619/19, Ізюмське об`єднане управління пенсійного Фонду України в Харківській області, на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місцезнаходження - майдан Свободи, буд. 5, під.2 поверх 3, м. Харків, 61022, ідентифікаційний код - 14099344) .
Відмовляючи в задоволенні вимог заяви, поданої в порядку ст. 382 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень є правом суду, а не його обов`язком, тому в задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення слід відмовити.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні вимог заяви, поданої в порядку ст. 382 КАС України.
Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.
В силу положень ч.4 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Згідно з ч.ч.2,3 ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно ст.19 Закону України "Про виконавче провадження" визначено права та обов`язки сторін та інших учасників виконавчого провадження. Так, сторони виконавчого провадження мають право, зокрема, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання та користуватися іншими правами, наданими законом.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження необхідності застосування судового контролю за виконанням рішення суду позивач посилається на отримання лише 16.11.2019 постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 01.11.2019 , посилання відповідача на відсутність порядку виконання рішення КСУ від 25.04.2019 у справі № 1-р(11)/2019 
Так, в прохальній частині заяви від 25.11.2019 позивач просить суд встановити судовий контроль шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, зазначивши спосіб виконання рішення, а саме визначення розміру пенсії як добутку між мінімальним розміром заробітної плати, встановленого на перше січня відповідного року та п`яти (4173х5), проте резолютивна частина рішення, не містить зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії саме в тому порядку, який вказаний позивачем в заяві про встановлення судового контролю.
Крім того з долученого до матеріалів заяви листа ГУПФУ в Харківській області від 04.11.2019 № 3495/04.9-20, постанови про закінчення виконавчого провадження від 20.11.2019 ВП № 60462442 встановлено, що відповідачем по справі  проведено перерахунок пенсії за період з 25.04.2019 по 30.06.2019 та виплачено борг у серпні 2019 у розмірі 11982.74 грн.
Статтею 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу (ч.8 ст.382 КАС України).
Крім того, рішенням Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.
Згідно з частиною 6 ст. 246 КАС України, у разі необхідності в резолютивній частині рішення вказується, зокрема, порядок і строк виконання рішення. При цьому, слід зазначити, що порядок виконання судових рішень в адміністративних справах регламентовано ст. 372 КАС України, відповідно до якої спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому рішенні. При цьому, визначення порядку виконання рішень не є тотожним поняттю встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.
Отже, ст. 382 КАС України не містить жодних застережень стосовно неможливості суду встановлювати судовий контроль після ухвалення рішення у справі.
В свою чергу, з аналізу норм статті 382 КАС України слідує, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду та вирішується на його розсуд. Таким чином, процесуальні дії, визначені ст. 382 КАС України, є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду (ч. 1 ст.383 КАС України).
Зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Проте, колегія суддів зазначає, що звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контрою за виконанням вказаного судового рішення, позивачем до заяви не надано жодного доказу щодо не виконання з боку відповідача судового рішення, зазначаючи про те, що за відсутності механізму судового контролю постанова не буде повно, правильно та своєчасно виконана.
Таким чином, дослідивши матеріали справи та аналізуючи наведені нормативно правові акти, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви позивача від 25.11.2019 року про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення від 03.07.2019 року у справі № 520/5619/19
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2019 року по справі № 520/5619/19  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.О. Кононенко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.І. Сіренко    В.А. Калиновський   	
Повний текст постанови складено  14.07.2020 року