ПОСТАНОВА
Іменем України

10 вересня 2020 року 
Київ
справа №537/2849/17
адміністративне провадження №К/9901/30057/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Шарапи В.М.,
суддів - Єзерова А.А.., Чиркіна С.М.,
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (далі - управління ПФУ) на постанову Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 7 серпня 2017 року у складі судді Зоріної Д.О. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Курило Л.В. (головуючий), суддів: Присяжнюк О.В., Русанової В.Б. у справі за позовом ОСОБА_1 до управління ПФУ про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОПИСОВА ЧАСТИНА          
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій
1. У липні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом у якому просила:
1.1 - визнати протиправною відмову управління ПФУ щодо зарахування до стажу роботи, що дає їй право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, окрім стажу роботи на посаді судді 15 років 3 місяці 22 дні та в органах прокуратури 5 років 17 днів, також 50% навчання в юридичному інституті 2 роки 5 місяців згідно наданого Кременчуцьким районним судом Полтавської області розрахунку стажу, та провести розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 84% від розміру грошового утримання судді на відповідній посаді з врахуванням суми допомоги на оздоровлення без обчислення граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання;
1.2 - зобов`язати управління ПФУ зарахувати до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , окрім стажу роботи на посаді судді 15 років 3 місяці 22 дні та в органах прокуратури 5 років 17 днів ще й 50% навчання в юридичному інституті строком 2 роки 5 місяців згідно наданого Кременчуцьким районним судом Полтавської області розрахунку стажу, та здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , визначивши його у розмірі 84% від розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді з врахуванням суми допомоги на оздоровлення в сумі 1 333 грн, виходячи із розміру заробітної плати 25133 грн на підставі довідок ТУ ДСА України в Полтавській області №286 від 7 червня 2017 року, №02-19/1168 від 12 червня 2017 року та №301 від 26 червня 2017 року, без обчислення граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді , починаючи з 31 травня 2017 року;
1.3 - визначити спосіб виконання рішення: щомісячно, починаючи з 31 травня          2017 року при зміні грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді Кременчуцького районного суду Полтавської області здійснювати перерахунок щомісячного довічного грошового утримання і виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 84% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді з врахуванням суми допомоги на оздоровлення, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання;
1.4 - зобов`язати управління ПФУ виплатити ОСОБА_1 різницю між виплаченим та перерахованим розміром щомісячного довічного грошового утримання.
2. Крюківський районний суд м. Кременчука ухвалою від 7 серпня 2017 року позов ОСОБА_1 до управління ПФУ про визнання протиправної відмови, зобов`язання вчинення дій в частині визначення такого способу виконання рішення суду: щомісячно, починаючи з 31 травня 2017 року при зміні грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді Кременчуцького районного суду Полтавської області здійснювати перерахунок щомісячного довічного грошового утримання і виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 84% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді з врахуванням суми допомоги на оздоровлення, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання залишив без розгляду.
3. Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області постановою від          7 серпня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року, позов задовольнив. 
Визнав протиправною відмову управління ПФУ зарахувати до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , окрім стажу роботи на посаді судді 15 років 3 місяці 22 дні і в органах прокуратури 5 років 17 днів, та половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - 2 роки 5 місяців згідно наданого Кременчуцьким районним судом Полтавської області розрахунку стажу, та відмову здійснити розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 84% від розміру грошового утримання судді на відповідній посаді з врахуванням до загальної суми заробітної плати суми виплаченої допомоги на оздоровлення без обчислення граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання .
Рішення Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Полтавської області від 4 липня 2017 року №353 щодо відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 - скасував.
Зобов`язав управління ПФУ зарахувати до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , окрім стажу роботи на посаді судді 15 років 3 місяці 22 дні та в органах прокуратури 05 років 17 днів, також половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - 2 роки 5 місяців згідно наданого Кременчуцьким районним судом Полтавської області розрахунку стажу, та здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , визначивши його у розмірі 84% від розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді з врахуванням суми допомоги на оздоровлення в сумі       1 333 грн, виходячи із розміру заробітної плати 25 133 грн на підставі довідок ТУ ДСА України в Полтавській області №286 від 7 червня 2017 року, №02-19/1168 від               12 червня 2017 року та №301 від 26 червня 2017 року, без обчислення граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді, починаючи з 31 травня 2017 року.
Зобов`язав управління ПФУ виплатити ОСОБА_1 різницю між виплаченим та перерахованим розміром щомісячного довічного грошового утримання.     
Зобов`язав управління ПФУ подати в місячний строк звіт про її виконання .
3.1 Ухвалюючи рішення суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції виходив із того, що у відповідача були відсутні підстави для виключення зі стажу роботи позивача на посаді судді, який дає право на вихід у відставку та впливає на розмір щомісячного довічного грошового утримання половини періоду навчання у вищому навчальному закладі, а тому слід зарахувати половину строку навчання в Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого, що складає 2 роки 5 місяців до цього стажу.
4. Судами попередніх інстанцій встановлено що:
4.1 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Кременчуцькому об`єднаному управлінні Пенсійного Фонду України Полтавської області та з 2 червня 2017 року одержує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 80% суддівської винагороди, призначене відповідно до закону України "Про судоустрій і статус суддів".
4.2 20 червня 2017 року позивач звернулася до управління ПФУ із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді, з урахуванням отриманої допомоги на оздоровлення в сумі 16000 грн., а також зарахувати до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового, періоду навчання в юридичному інституті - 2 роки 5 місяців.
4.3 Рішенням управління ПФУ №353 від 4 липня 2017 року відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового позивача з урахуванням отриманої допомоги на оздоровлення в сумі 16000 грн, оскільки ця складова не передбачена нормативними документами.
4.4 Крім того, за результатами розгляду звернення позивача управління ПФУ листом від 6 липня 2017 року №114/с-14 повідомило, що до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зараховано період її роботи на посаді судді з 12 лютого 2002 року по 30 травня            2017 року та період роботи в органах прокуратури з 11 липня 1996 року по 27 липня 2001 року.
4.5 Вважаючи протиправною відмову відповідача щодо зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі (2 роки 5 місяців), позивач звернулась з вказаним позовом до суду.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
5. Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій відповідач звернувся із касаційною скаргою, у якій просить скасувати зазначені рішення судів та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.
5.1 На обґрунтування касаційної скарги зазначив зокрема, що допомога на оздоровлення є одноразовою виплатою та не входить до складу суддівської винагороди, а тому не входить і до складу щомісячного довічного грошового утримання судді.
6. Позивач подав відзив на касаційну скаргу. Вважає, що рішення судів попередніх інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому у задоволенні касаційної скарги необхідно відмовити.
Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:
7. Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
8. Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
9. За приписами пункту 14 частини першої статті 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України, матеріальне та соціально-побутове забезпечення, у тому числі й суддівська винагорода, є елементами статусу судді. Забезпечення суддів у відставці визначено Законом України "Про судоустрій і статус суддів", яким запроваджено особливий порядок обчислення розміру щомісячного довічного утримання суддів.
10. На момент призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання діяв Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402).
11. Відповідно до пункту 25 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
У інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
12. Таким чином, спірні правовідносини врегульовані Законом України від 7 липня 2010 року №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон №2453).
13. За правилами частини першої статті 120 Закону №2453-VI, (у редакції, що діяла на час подання позивачем заяви про відставку), суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.
14. Згідно із вимогами статті 135 Закону №2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.
15. Водночас, відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону №2453-VI, (у редакції, чинній до 28 березня 2015 року), судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.
16. До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ "Про статус суддів" (далі - Закон №2862-ХІІ).
17. Відповідно до частини першої статті 43 Закону №2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.
Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
18. Згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.
19. Крім того, відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», (чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді більше 10 років) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
20. Отже, до загального стажу роботи позивача, який дає право на відставку належить враховувати, крім роботи на посаді судді (15 років 3 місяці 22 дні) і в органах прокуратури (5 років 17 днів), половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі (2 роки 5 місяців).
21. Таким чином, невключення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, є неправомірним.
22. Ураховуючи вищенаведене, суди дійшли вірного висновку, що до стажу роботи позивача на посаді судді, зараховується половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі. 
23. Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 6 березня, 19 червня 2018 року, 28 листопада 2019 року (справи №№308/6953/17, 243/4458/17, 428/3117/17, відповідно).
24. Що стосується позовної вимоги ОСОБА_1 про врахування при розрахунку довічного грошового утримання, матеріальної допомоги на оздоровлення, оскільки вона є складовою заробітної плати з якої сплачено страхові внески, то колегія суддів Верховного Суду вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
25. Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
26. Конституційний Суд України у Рішенні від 8 червня 2016 року №4-рп/2016 зазначив, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя (абзац десятий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини).
Гарантуючи незалежність суддів, держава зобов`язується її забезпечити, зокрема, через матеріальний і соціальний захист, що включає гарантію виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.
27. При цьому в рішенні від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 Конституційний Суд України охарактеризував щомісячне довічне грошове утримання як особливу форму соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання суддів, у тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді; щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага; особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування (абзаци п`ятий, шостий, сьомий пункту 7 мотивувальної частини).
28. Відповідно до статті 133 Закону №2453-VI суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:
1) вислугу років;
2) перебування на адміністративній посаді в суді;
3) науковий ступінь;
4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
29. Аналогічне правове регулювання закріплено в Законі №1402-VIII, який набрав чинності 30 вересня 2016 року та діяв на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок призначеного утримання.
30. Таким чином, спеціальним законом, який регулює питання призначення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, чітко визначено склад суддівської винагороди, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, до якого не входить матеріальна допомога на оздоровлення.
31. За такого правового регулювання матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, з якої обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.
32. Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права висловлена Верховним Судом у постановах від 19 червня, 9 -11 листопада 2018 року, 3 квітня, 3 листопада 2019 року (справи №№592/7834/17, 730/567/17, 727/4730/17, 591/678/17, 621/1837/17, відповідно) і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від неї.
33. Посилання судів в обґрунтування судових рішень на пункт 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13 січня 2004 року №5 є безпідставним, оскільки спеціальним законом, а саме Законом України "Про судоустрій і статус суддів", встановлено, що суддівська винагорода не може визначатися іншими нормативно-правовими актами, ніж цей Закон.
34. Щодо посилань судів попередніх інстанцій на положення статті 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та статті 41 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", згідно яких отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, враховується у заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати є безпідставним, оскільки застосування цих норм можливе у разі призначення пенсії, а не щомісячного довічного грошового утримання, яке визначено спеціальним законом - Законом України "Про судоустрій і статус суддів".
35. Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права висловлена Верховним Судом у постановах від 19 червня, 9 -11 листопада 2018 року, 3 квітня, 3 листопада 2019 року (справи №№592/7834/17, 730/567/17, 727/4730/17, 591/678/17, 621/1837/17, відповідно) і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від неї.
36. Відповідно до частини першої статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини третьої цієї статті неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
37. Ураховуючи, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно встановив обставини справи, проте неправильно застосувавши норми матеріального права, безпідставно дійшов висновку про наявність підстав для включення до складу суддівської винагороди - матеріальної допомоги на оздоровлення, колегія суддів вважає необхідним змінити резолютивну частину рішення.
38. За вказаних обставин, відсутні підстави для задоволення позову в частині скасування рішення Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Полтавської області від 4 липня 2017 року №353 щодо відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , з урахуванням виплаченої суми на оздоровлення.
Керуючись пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від            15 січня 2020 року №460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області задовольнити частково.
Постанову Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від            7 серпня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року, скасувати в частині задоволення позовних вимог про скасування рішення Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Полтавської області від 4 липня 2017 року №353 щодо відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , з урахуванням виплаченої суми на оздоровлення, та ухвалити нове, яким у цій частині позовних вимог відмовити. 
У іншій частині резолютивну частину постанови Крюківського районного суду              м. Кременчука Полтавської області від 7 серпня 2017 року, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року, змінити, виклавши у такій редакції.
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправною відмову Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо зарахування до стажу роботи, що дає їй право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, окрім стажу роботи на посаді судді 15 років 3 місяці 22 дні та в органах прокуратури 5 років 17 днів, також 50% навчання в юридичному інституті 2 роки 5 місяців згідно наданого Кременчуцьким районним судом Полтавської області розрахунку стажу, та провести розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 84% від розміру грошового утримання судді на відповідній посаді без обчислення граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.
Зобов`язати Кременчуцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити судді у відставці ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 31 травня 2017 року, визначивши його у розмірі 84% від розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, зарахувавши окрім стажу роботи на посаді судді 15 років 3 місяці 22 дні та в органах прокуратури 5 років 17 днів, також половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі -     2 роки 5 місяців згідно наданого Кременчуцьким районним судом Полтавської області розрахунку стажу, із суми 24 000 грн без обмеження граничного розміру, із врахування раніше виплачених сум.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та не оскаржується. 

Суддя-доповідач                                                                                             В.М. Шарапа
Судді:                                                                                                                 А.А. Єзеров
                                                                                                                 С.М. Чиркін