Дата документу 18.09.2020 Справа № 335/5147/20

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 335/5147/20	Головуючий у 1-й інстанції Макаров В.О.	
Пр. № 22-ц/807/2806/20	Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2020 року                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)        Гончар М.С.
суддів                                        Маловічко С.В., Полякова О.З.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_10 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_20 в особі представника - адвоката Мар`єнко Вікторії Юріївни на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2020 року про повернення заяви позивачам
у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_10 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_20 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» про визнання права на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками, зобов`язання здійснити встановлення у квартирах індивідуальних газових лічильників за власний рахунок побутовим споживачем
ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_10 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_20 , в особі представника адвоката Мар`єнко В.Ю., як споживачі, звернулись до суду із вищезазначеним колективним позовом, в якому просили:
- визнати за позивачами право на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз»;
- зобов`язати ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» відповідно до ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» у термін до 01 січня 2021 року здійснити встановлення у квартирах індивідуальних газових лічильників за власний рахунок побутовим споживачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_10 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_20 
- стягнути з відповідача понесені судові витрати, а саме витрати на правничу допомогу у розмірі 13000,00 грн.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Макарова В.О. (а.с. 148).
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2020 року (а.с. 165-166) вищезазначену колективну позовну заяву позивачів у цій справі в особі представника - адвоката Мар`єнко В.Ю. визнано неподаною та повернуто позивачам.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, позивачі в особі представника - адвоката Мар`єнко В.Ю. у своїй апеляційній скарзі (а.с. 169-182) просили вищезазначену ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 185).
Ухвалою апеляційного суду від 18 серпня 2020 року (а.с. 187) заяву судді - члена колегії Запорізького апеляційного суду Подліянової Г.С. про самовідвід у цій справі задоволено.
В автоматизованому порядку суддею Кримською О.М. замінено суддю Подліянову Г.С. у цій справі у зв`язку із задоволенням заяви про самовідвід останньої (а.с. 189-190).
Ухвалою апеляційного суду провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито від 18 серпня 2020 року (а.с. 188), справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 2 ЦПК України (а.с. 192).
Оскільки, в силу вимог ст. 369 ч. 2 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
В автоматизованому порядку суддею Поляковим О.З. замінено суддю Кримську О.М. у цій справі у зв`язку із тривалою відпусткою останньої.
Учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі у встановлений апеляційним судом строк станом на час її розгляду апеляційним судом.
Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивачів в особі представника - адвоката Мар`єнко В.Ю. у цій справі підлягає задоволенню з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву позивачам у цій справі, керувався ст. 185 ч. 3, ч. 6 ЦПК України та виходив із того, що позивач не виконав вимоги ухвали суду від 23.06.2020 року у встановлений судом строк.
Ухвалою суду першої інстанції від 23.06.2020 року вищезазначену колективну заяву залишено без руху для усунення недоліків.
06.07.2020 року на виконання вказаної ухвали суду представником позивача повторно подано до суду клопотання про звільнення позивачів від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».
Судом першої інстанції встановлено, що на спірні правовідносини, які виникли між сторонами, дія Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюється, оскільки спір між сторонами виник на підставі договірних відносин (Типового договору), які регулюються положеннями Цивільного кодексу України, а не Законом України від 12.05.1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів», а відтак позивачі, з урахуванням предмету і підстав пред`явленого ними позову, не звільнені від сплати судового збору, як споживачі, і мають сплачувати його на загальних підставах, про що зазначено в ухвалі від 23.06.2020 року.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
Суд першої інстанції наголосив, що обов`язок доведення існування обставин, що свідчать про скрутний матеріальний стан позивача для цілей відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони покладається саме на позивача.
Однак, жодних доказів на підтвердження скрутного матеріального становища позивачів до матеріалів позовної заяви представником не надано.
Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Згідно до ч. 5 ст. 185 ЦПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачі не усунули недоліки, що були вказані судом в ухвалі від 23.06.2020 року про залишення позовної заяви без руху, зокрема, не долучили документу, що підтверджує сплату судового збору, що перешкоджає відкриттю провадження, а тому, вказана позовна заява підлягає поверненню.
Крім того, прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах: рішення «Голдер проти Великої Британії» від 21.12.1975 року, рішення «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та рішення «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року.
У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Виходячи з наведеного, повернення позовної заяви, недоліки якої не усунуті належним чином після залишення заяви без руху з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист і не позбавляє особу, заява якої повертається, після усунення умов, що були підставою для повернення позову, звернутися до суду повторно.
Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.
Ст. 175 ЦПК України передбачено вимоги до позовної заяви.
Так, відповідно до ст. 175 ч. 4 ЦПК України якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.
Позивачами у цій справі в їх вищезазначеній позовній заяві було зазначено підстави їх звільнення від сплати судового збору, як споживачів,: ст. 22 ч. 3 Закону України «Про захист прав споживачів» (а.с. 10). 
На що суд першої інстанції не звернув належної уваги та взагалі безпідставно залишив вищезазначений позов позивачів у цій справі без руху ухвалою від 23 червня 2020 року (а.с. 149-150) лише з підстав несплати останніми судового збору при подачі вищезазначеного позову до суду першої інстанції, та у подальшому помилково з підстав неусунення останніми цих недоліків (несплати судового збору) визнав вищезазначений позов позивачів неподаним та повернув його останнім у цій справі ухвалою від 07 липня 2020 року.
Позивачі можуть бути звільнені від сплати судового збору на підставі закону або за ухвалою суду в порядку ст. 8 Закону України «Про судовий збір».
У даному випадку у цій справі позивачі, як споживачі, звільнені від сплати судового збору саме в силу вимог закону, а тому додаткове звільнення останніх за ухвалою суду не потрібно.
Із матеріалів цієї справи встановлено, що спір виник між позивачами та відповідачем з приводу порушення прав позивачів, як споживачів послуг відповідача, щодо безкоштовного встановлення відповідачем лічильників обліку природного газу в квартирах позивачів.
Позивачі у своєму позові наполягали на тому, що вартість цих лічильників була включена в тариф на газ, а тому позивачі справно сплачуючи за використаний природний газ вже давно повність сплатили відповідачу вартість встановлення індивідуальних лічильників обліку природного газу.
П.п. 13, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач житлово-комунальних послуг - індивідуальний або колективний споживач. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Згідно із преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Правовідносини, що виникли між сторонами на підставі надання позивачам відповідачем послуг з газопостачання, в тому числі і забезпечення споживачів лічильниками обліку природного газу, регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».
Згідно із ст. 22 ч. 3 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушеннями їх прав.
У ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок, що відсутність такої категорії у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, встановленому ст. 5 Закону України «Про судовий збір», не може безумовно означати, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист їхніх прав.
Наведена норма права не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову зазначив, що вони звільняються від сплати за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав (ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).
Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судовий збір» у частині третій статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» слова «державного мита» замінені словами «судового збору». Отже, при ухваленні Закону України «Про судовий збір» законодавець передбачив можливість застосування Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору.
Зазначене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц, якій є обов`язковим для застосування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України.
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивачів в особі представника - адвоката Мар`єнко В.Ю. ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у цій справі доказах.
Допущені судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали, що перешкоджає подальшому розгляду цієї справи, та в силу вимог ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду (вирішення процесуального питання) до суду першої інстанції. 
Також встановлено, що позивачів в особі представника - адвоката Мар`єнко В.Ю., як споживачі відповідно до закону, були звільнені від сплати судового збору при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду у цій справі.
Якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції з передачею справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного із розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції у подальшому за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 141, 367, 369, 371-372, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_10 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_20 в особі представника - адвоката Мар`єнко Вікторії Юріївни задовольнити.
Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2020 року у цій справі скасувати.
Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови апеляційним судом складений 18.09.2020 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Маловічко С.В.	Поляков О.З.